Справа № 820/4901/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 грудня 2016 р. № 820/4901/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №3437-15/2 від 18.06.2015 у сумі 5181,64 грн., №3437-15/1 від 18.06.2015 р. у сумі 3596,44 грн., №3437-15 від 18.06.2015 р. у сумі 4491,95 грн., №999-1303 від 28.04.2016 р. у сумі 6436,96 грн., прийняті ОСОБА_4 ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб на загальну суму 19706,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачу ОСОБА_4 об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області був нарахований земельний податок: за 2013 р. згідно податкового повідомлення-рішення № 3437-15/2 складає 5181,64 грн., за 2014 р. згідно податкового повідомлення-рішення №3437-15/1, складає 3596,44 грн., за 2015 згідно податкового повідомлення-рішення № 3437-15 складає 4491,95 грн., за 2016 р. згідно податкового повідомлення-рішення № 999-1303 складає 6436,96 грн. Тобто, контролюючим органом самостійно визначено суму податкового зобов'язання за земельний податок з фізичних осіб (як плата за землю під нежилим приміщенням). Позивач не погоджується з податковими повідомленнями - рішеннями та вважає, що таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначив, що ОСОБА_3 належать нежитлові приміщення 1-го повержу-1,2,2а,3;3а, 4 в житловому будинку літ. А-9, загальною площею 205 кв.м, які знаходяться "в м. Харкові , по вул. Клочківська №197, на підставі договору купівлі - продажу від 24 червня 2001 року, оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на цілком законних підставах та відповідають чинному законодавству, у зв'язку із чим просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області ОСОБА_3 був нарахований земельний податок з фізичних осіб, а саме:

- за 2013 р., згідно податкового повідомлення-рішення № 3437-15/2 сума боргу складає 5181,64 грн.,

- за 2014 р., згідно податкового повідомлення-рішення №3437-15/1 сума боргу складає 3596,44 грн.,

- за 2015 р., згідно податкового повідомлення-рішення № 3437-15 сума боргу складає 4491,95 грн.,

- за 2016 р., згідно податкового повідомлення-рішення № 999-1303 сума боргу складає 6436,96 грн.

Позивачем ОСОБА_3 18.08.2016 року до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області направлено запит на отримання публічної інформації. (а.с.8)

22.08.2016 р. ОСОБА_4 об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на запит від 18.08.2016 року позивачу надано відповідь № 261/ЗПі/20-30-13-13, згідно якої повідомлено позивачу, що йому належать нежитлові приміщення 1-го повержу-1,2,2а,3;3а, 4 в житловому будинку літ. А-9, загальною площею 205 кв.м, які знаходяться в м. Харкові, по вул. Клочківська №197. Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним, обєктом плати за землю є земельна ділянка. Отже, ОСОБА_3 було нараховано земельного податку: згідно податкового повідомлення-рішення № 3437-15/2 сума боргу складає 5181,64 грн., за 2014 р., згідно податкового повідомлення-рішення №3437-15/1 сума боргу складає 3596,44 грн., за 2015 р., згідно податкового повідомлення-рішення № 3437-15 сума боргу складає 4491,95 грн., за 2016 р., згідно податкового повідомлення-рішення № 999-1303 сума боргу складає 6436,96 грн., заборгованість за цими повідомленнями рішеннями ОСОБА_3 не сплачена (а.с.9,10).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних рішень, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю, зокрема, земельного податку здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України, яким визначено порядок оподаткування земельних ділянок і перелік пільг по земельному податку.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу), а землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно із підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. ОСОБА_4 органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 14.1.42. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що дані державного земельного кадастру - це сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Відповідно до статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно із пунктом 274.1 статті 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України встановлено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Відповідно до пункту 287.7 статті 287 ПК власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Згідно з підпунктом 14.1.205 пункту 14.1 статті 14 ПК прибудинкова територія - встановлена за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) за проектом забудови земельна ділянка багатоквартирної несадибної житлової забудови, яка необхідна для розміщення та обслуговування житлового будинку (будинків) і пов'язаних з ними (ними) господарських та технічних будівель і споруд.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території (п. 286.6 ст. 286 ПК).

Враховуючи вказане, власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному будинку сплачує податок за земельну ділянку з дати державної реєстрації прав власності на зазначене нерухоме майно за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території.

Судом встановлено, що позивачеві на праві приватної власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху-1,2,2а,3;3а, 4 в житловому будинку літ. А-9, загальною площею 205 кв.м, які знаходяться "в м. Харкові, по вул. Клочківська №197, на підставі договору купівлі - продажу від 24 червня 2001 року (а.с.11,12).

На підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, ОСОБА_4 ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення від №3437-15/2 від 18.06.2015 у сумі 5181,64 грн., №3437-15/1 від 18.06.2015 р. у сумі 3596,44 грн., №3437-15 від 18.06.2015 р. у сумі 4491,95 грн., №999-1303 від 28.04.2016 р. у сумі 6436,96 грн., якими визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб на загальну суму 19706,99 грн.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Тобто, позивач має сплачувати земельний податок за площі під нежитловими приміщеннями, що йому належать, з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час розрахунку земельного податку позивачу не здійснено розрахування пропорційної частки прибудинкової території, яка припадає на належні позивачу нежитлові приміщення першого поверху -1,2,2а,3;3а, 4 в житловому будинку літ. А-9, загальною площею 205 кв.м, які знаходяться "в м. Харкові, по вул. Клочківська №197

Отже, при проведенні розрахунку земельного податку ОСОБА_3 податковий орган неправильно визначив розмір земельного податку, що призвело до завищення суми податку, визначеного в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у контролюючого органу відсутні підстави для нарахування грошового зобов'язання з земельного податку ОСОБА_3, у зв'язку із чим податкові повідомлення-рішення №3437-15/2 від 18.06.2015 у сумі 5181,64 грн., №3437-15/1 від 18.06.2015 р. у сумі 3596,44 грн., №3437-15 від 18.06.2015 р. у сумі 4491,95 грн., №999-1303 від 28.04.2016 р. у сумі 6436,96 грн., прийняті ОСОБА_4 ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб на загальну суму 19706,99 грн. підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав викладених вище.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 94, 159, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №3437-15/2 від 18.06.2015 у сумі 5181,64 грн, №3437-15/1 від 18.06.2015 у сумі 3596,44 грн, №3437-15 від 18.06.2015 у сумі 4491,95 грн, №999-1303 від 28.04.2016 у сумі 6436,96 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн 21 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61166, м. Харків, пр. Науки, 9, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 27.12.2016 р.

Суддя Тітов О.М.