Справа № 813/2831/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2016 року справа № 813/2831/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

судді Потабенко В.А.,

судді Сасевича О.М.

при секретарі Зубач С.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи в період його тимчасової непрацездатності, а також роботодавцем не було враховано вимоги ст.42 Кодексу Законів про працю України щодо переважного права на залишення на роботі позивача, оскільки він є державним службовцем з високою кваліфікацією, про що свідчать добуті ним вищі освіти за спеціальністю: інженер-технолог (1986-1990p.p. Львівський лісотехнічний інститут), магістр державного управління (2014 - 2016 p.p. Львівський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України). Також за належне виконання службових обов'язків, сумлінну працю, вагомий внесок у справу організації збереження рибних запасів Львівської області 20.11.2013 р. ОСОБА_1 за Розпорядженням голови ЛОДА №823/0/5-13 нагороджено годинником «Від голови облдержадміністрації». За час роботи позивача у Львіврибоохороні відсутні будь-які дисциплінарні стягнення стосовно нього. Зазначає, що роботодавець зобов'язаний був запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. У відповідача була наявна вакантна посада, яка є рівнозначною раніше займаною позивачем посаді, відповідає його кваліфікації та на заміщення якої він успішно пройшов конкурс та отримав рекомендації щодо її заміщення. Відповідачем було звільнено ОСОБА_1М з раніше займаної посади без дотримання вимог законодавства щодо подальшого його переведення на рівнозначну вакантну посаду начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області та пропонування йому такої посади.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та уточненнях до неї, просили позов задовольнити.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову, де зазначає, що відповідачем при звільненні позивача були дотримані всі вимоги чинного Кодексу законів про працю України. Також зазначив, що твердження ОСОБА_1 про те, що його незаконно звільнили під час його тимчасової непрацездатності не відповідає дійсності, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2016 №86) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Держрибагентства за переліком згідно з додатком 1, правонаступником майна територіальних органів Держрибагентства, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Держрибагентство. Наказом Держрибагентства №369 від 30.11.2015 прийнято рішення ліквідувати як юридичні особи публічного права до кінця 2015 року територіальні органи Державного агентства рибного господарства України. Відповідачем було повідомлено про ліквідацію Львіврибоохорони та попереджено про наступне звільнення ОСОБА_1, з яким він був ознайомлений 04.01.2016. Згідно з ст. 49 КзПП Держрибагентство в установлені строки при попередженні позивача про звільнення запропонувало йому наявну в Львіврибоохороні вільну посаду головного спеціаліста Сектору організаційного забезпечення та звітності. ОСОБА_1 ознайомлений з даною пропозицією 29.06.2016, та зазначив, що про прийняте рішення ним буде повідомлено додатково. Той факт, що відповідачем не прийнято позитивного рішення щодо призначення позивача на посаду начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області не свідчить про не визнання відповідачем рішення конкурсної комісії Державного агентства рибного господарства України щодо результатів конкурсу на заміщення посади начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області. Окрім того, Наказом Держрибагентства № 307 від 15.09.2016 оголошено конкурс на зайняття вакантних посад, зокрема, на посаду начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області. Відповідач зазначає, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016р. по справі № 813/3002/16 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправною бездіяльність, забов'язання вчинити дії, щодо конкурсу відмовлено в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши доводи представників сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби поширюється юрисдикція адміністративних судів. Пунктом 15 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом Державного агентства рибного господарства України №233-О від 14.12.2012р. «Про призначення ОСОБА_1М.» був прийнятий на посаду начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області, як такий, що успішно пройшов конкурсний відбір та перебував в кадровому резерві.

Наказом Державного агентства рибного господарства України №38-ТО від 21.07.2016 «Про звільнення ОСОБА_1М.» звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області у звязку з ліквідацією Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області як юридичної особи публічного права.

Не погодившись із вказаним наказом ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Суспільні відносини, пов'язані зі створенням правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, регулює Закон України Про державну службу.

Відповідно до статті 1 Закону України Про державну службу державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Загальні правові засади і гарантії здійснення громадянами України свого конституційного права на працю визначає Кодекс законів про працю України (далі КЗпП України), у статті 1 якого передбачено, що названий законодавчий акт регулює трудові відносини всіх працівників.

Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області було утворено як територіальний орган Держрибагентства із статусом юридичної особи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 894 «Питання функціонування територіальних органів Державного агентства рибного господарства» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2016 № 86) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Держрибагентства за переліком згідно з додатком 1 (пункт 1 постанови), правонаступником майна територіальних органів Держрибагентства, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Держрибагентство (пункт 3 постанови).

Наказом Державного агентства рибного господарства України № 369 від 30.11.2015 «Про ліквідацію територіальних органів держрибагентства України» прийнято рішення ліквідувати як юридичні особи публічного права до кінця 2015 року територіальні органи Державного агентства рибного господарства України.

Суд дійшов висновку, що у спірних відносинах має місце саме ліквідація територіальних органів Державного агентства рибного господарства України як юридичних осіб публічного права (у тому числі, Управління охорони, використання і відтворення водних ресурсів та регулювання рибальства у Львівській області) та утворення нових територіальних органів Державного агентства рибного господарства України (зокрема, Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області) як структурних підрозділів апарату Державного агентства рибного господарства України без права юридичної особи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Отже, з урахуванням положень статті 49-2 КЗпП України звільнення працівника на підставі частини 1 статті 40 КЗпП України можливо не раніше ніж через два місяці після персонального попередження його про звільнення.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, позивач ознайомився з попередженням про наступне звільнення 04.01.2016 року, що підтверджується його особистим підписом на попередженні.

Згідно з статтею 87 Закону України «Про державну службу» у зв'язку з ліквідацією підприємства Львіврибоохорони ОСОБА_1 запропоновано вакантну посаду Головного спеціаліста Сектору організаційного забезпечення та звітності в новоствореному Управлінні Державного агентства рибного господарства у Львівській області про що позивач ознайомився під підпис 29.06.2016р.

16.06.2016р. відповідно до пункту 8 частини другої ст.18 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та абзацу 11 підпункту 3 пункту 10 Положення про Міністерство аграрної політики та продовольства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2015р. №1119, Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2012 №45, Міністерством аграрної політики та продовольства України погоджено звільнення ОСОБА_1 JI.M. у зв'язку з ліквідацією територіальних органів Держрибагенства як юридичних осіб публічного права.

Наказом Держрибагентства від 21.07.2016 № 38-ТО ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Управління охорони використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Львівській області з 22.07.2016. відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Листом Державного агентства рибного господарства України від 22.07.2016 №1-12.1-19/3964-16 ОСОБА_1 повідомлено про його звільнення у зв'язку з ліквідацією територіальних органів Держрибагенства як юридичних осіб публічного права та запропоновано прибути для ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки, або надіслати звернення на адресу Держрибагенства України щодо згоди отримання трудової книжки поштою.

Як вбачається з копії з журналу обліку трудових книжок працівників Держрибагенства ОСОБА_1 ознайомився з наказом про звільнення і розписався про отримання трудової книжки на руки, а також з позивачем на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України проведено повний розрахунок всіх виплат.

При розгляді даної справи суд також враховує п.19 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", в якому вказано, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування

В статті 104 ЦК України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

У пункті 6 Порядку здійснення заходів, пов'язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 зазначено, що права та обов'язки органів виконавчої влади переходять у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

Однак, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 894 ліквідується не сам орган державної влади, а його територіальні органи. Крім того у постанові не зазначено кому передаються, зокрема функції Львіврибоохорони, оскільки у даному випадку територіальний орган виконував частину делегованих Держрибагентством функцій.

Таким чином, суд відхиляє посилання позивача на те, що Держемагенство є правонаступником прав та обов'язків ліквідованих юридичних осіб (територіальних органів).

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади припиняються як юридичні особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про державну реєстрацію їх припинення, зазначена норма закріплена в абзаці 2 пункту 4 статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади».

Згідно зі статтею 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах і, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Законодавство не передбачає безумовного обов'язку власника працевлаштувати звільнену особу на іншу роботу, а ставить цей обов'язок в залежність від фактичної можливості.

Колегія суддів зауважує, що ні процитовані вище норми законодавства, ні жодний інший нормативно-правовий акт не містить зобов'язань пропонувати рівнозначну посаду працівнику, а також приймати його шляхом переведення на рівнозначну посаду у разі ліквідації юридичної особи публічного права.

Згідно із частиною п'ятою статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» керівники та заступники керівників територіальних органів центрального органу виконавчої влади призначаються на посади та звільняються з посад керівником центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади.

Кандидатури на посади керівників територіальних органів центрального органу виконавчої влади погоджуються з головами місцевих державних адміністрацій, якщо інше не передбачено законом.

За приписами статті 1 Закону України "Про державну службу" (від 16.12.1993 № 3723-XII) державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Відповідно до статті 4 названого Закону право на державну службу мають громадяни які пройшли у встановленому порядку конкурсний відбір, або за іншою процедурою, передбаченою Кабінетом Міністрів України.

Згідно частин першої, другої статті 15 Закону України "Про державну службу" прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється на конкурсній основі, крім випадків, коли інше встановлено законами України.

Порядок призначення на посади та звільнення з посад керівників територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2012 р. № 45 (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає процедуру призначення на посади та звільнення з посад керівників територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади (далі - територіальні органи).

Відповідно до пункту 3 Порядку у разі наявності вакантної посади керівника територіального органу міністр, керівник центрального органу виконавчої влади протягом одного місяця після утворення вакантної посади обирає кандидата на посаду з кадрового резерву або такого, що пройшов стажування, та подає ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим, голові відповідної місцевої держадміністрації пропозицію щодо погодження призначення на посаду керівника територіального органу чи приймає у тижневий строк після утворення вакантної посади рішення про оголошення конкурсу на її заміщення.

23.03.2016 Держрибагентством було проведено конкурс на заміщення вакантних посад. Серед претендентів на заміщення вакантної посади начальника був і ОСОБА_1 JI.M., який був визнаний переможцем серед претендентів на дану посаду і був рекомендований конкурсною комісією на посаду начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області (протокол конкурсної комісії Держрибагентства від 23.03.2016 №27).

Наказом Держрибагентства № 307 від 15.09.2016 оголошено конкурс на зайняття вакантних посад, зокрема, на посаду начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області.

ОСОБА_1 також подав документи для участі у конкурсі на посаду начальника Управління Державного агентства рибного господарства у Львівській області, та прийняв участь у даному конкурсі. Результати конкурсу ще не оприлюднені на офіційному сайті Держрибагентства.

Досягнення позивача (нагороди, заохочення то11що), наявність вищої освіти, його стаж та досвід роботи на керівних посадах могли бути враховані саме під час проведення конкурсного відбору, призначення якого є правом керівника Держрибагентства України.

Вказані питання щодо прийняття на роботу у новостворену структуру були предметом дослідження у справі № 813/3002/16.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016р. по справі № 813/3002/16 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України про визнання протиправною бездіяльність, забов'язання вчинити дії, щодо конкурсу відмовлено в повному обсязі.

Ст.19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії) : 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 24, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

Постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддя Р.М. Брильовський

Суддя В.А. Потабенко

Суддя О.М. Сасевич