Справа № 362/4466/16-а
Суддя: Орда О. О.
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4466/16-а
Провадження № 6-а/362/22/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2016 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Орди О.О.,

при секретарі - Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Василькові Київської області подання державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника -керівника СВК Устимівське ОСОБА_2 за межі України до виконання нею своїх зобов'язань,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 звернулась в суд з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час є директором СВК «Устимівське» за межі України до виконання нею своїх зобов'язань.

Державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлявся, причини неявки не відомі

Дослідивши матеріали подання суд дійшов наступного висновку.

На виконанні у Васильківському міськрайонному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області перебуває виконавче провадження № 41378275 з примусового виконання виконавчого листа № 810/3835 виданий Київським окружним адміністративним судом про стягнення боргу в розмірі 29387,56 грн з СВК Устимівський на користь УПФУ в м. Василькові та Васильківському районі

Відповідно до п.18 ч.3ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» від 12.04.1999 року (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець має право в разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 12.04.1999 року (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем 30.03.2016 відкрито виконавче провадження 41378275 з примусового виконання виконавчого листа № 810/3835 виданого Київським окружним адміністративним судом про стягнення боргу в розмірі 29387,56 грн з СВК Устимівський на користь УПФУ в м. Василькові та Васильківському районі, встановлено боржнику строк для добровільного його виконання.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Мін'юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін'юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 визначений порядок здійснення обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну при виконанні судових рішень.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.02.2013 року "Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеженні у праві виїзду за межі України" за змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" "державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У судовій практиці постає питання про визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, оскільки у Законі його значення не розкрито. Статтею 90 Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону. Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Зважаючи на викладене, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом. У судовій практиці трапляються приклади мотивування судових рішень про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють "необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів".

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 вказаного вище Закону України "Про виконавче провадження", від 12.04.1999 року (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо)."

Враховуючи вимоги діючого законодавства, надані Верховним Судом України роз"яснення, недоведеність державним виконавцем факту ухилення керівника підприємства ОСОБА_2П від виконання зобов"язань, покладених на нього судовими рішеннями, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення подання державного виконавця немає

Будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання виконавчого листа, виконавцем суду не представлено.

Враховуючи наведене, відсутні законні підстави для задоволення подання, а відтак у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в їзду в Україну громадян України», п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О.Орда