Справа № 524/2006/16-а
Суддя: Кривич Ж. О.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/2006/16-а
Провадження № 2-а/524/164/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

Головуючого судді Кривич Ж.О.,

при секретарі Коваль Т.М.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Кременчуці ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції у м. Кременчуці, про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до рядового поліції роти № 4 УПП в м. Кременчуці Полтавської області ОСОБА_3 про скасування постанови, в якому просила визнати протиправними дії поліцейського роти № 4 УПП в м. Кременчуці Полтавської області ОСОБА_3 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 №671462 від 24.03.2016 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.03.2016 року позивач під час керування транспортним засобом «TOYOTA CAMRY», державний номер НОМЕР_1, по вул. Жадова, 6 в м. Кременчуці, була зупинена рядовим поліції роти № 4 УПП в м. Кременчуці Полтавської області ОСОБА_3 за порушення вимог знаку 3.21 «В»їзд заборонено», що стало підставою для винесення постанови про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає оскаржувані дії працівника патрульної служби неправомірними, оскільки в її діях відсутнє правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Інспектором не враховано пояснення позивача, порушено порядок оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, докази, достатні для підтвердження вини позивача, відсутні.

Позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позові.

Відповідач та представник третьої особи проти позову заперечували з підстав зазначених у письмово викладених запереченнях.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

24.03.2016 року рядовим поліції роти № 4 УПП в м. Кременчуці Полтавської області ОСОБА_3 винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 671462 стосовно позивача ОСОБА_1 (а. с.7).

Підставою для її прийняття стали наступні обставини: 24.03.2016 року о 13.50 год. на вул.Жадова в м.Кременчуці водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «TOYOTA CAMRY», державний номер НОМЕР_1, порушила вимоги знаку 3.21 Правил дорожнього руху «В»їзд заборонено», чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відповідач, керуючись ст.ст.33, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн..

Позивач з постановою у справі про адміністративне правопорушення від 24.03.2016 року серії ПС2 № 671462 ознайомлена, про що свідчить її особистий підпис на означеній постанові.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі,: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч.3 ст.254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Вимоги щодо змісту такої постанови встановлені цією ж нормою ст.283 КУпАП.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п.1 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п.1 р.IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача, як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч.3 ст.122 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, суд вважає відсутніми правові підстави для задоволення позову в частині оскарження дій рядового поліції роти № 4 УПП в м. Кременчуці Полтавської області ОСОБА_3 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що дії суб'єкта владних повноважень є такими, які порушують права і свободи особи, якщо відповідні дії не повинні вчинятись таким суб'єктом щодо цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.

В даному випадку дії поліцейського щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», наведеною вище Інструкцією № 1395. Відтак вчинення відповідачем законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення суб'єкта владних повноважень - постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови від 24.03.2016 року серії ПС2 № 671462 у справі про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку оскаржуваною постановою серії ПС2 №671462 від 24.03.2016 р позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу на підставі ч.1 ст.122 КУпАП за порушення вимог знаку 3.21 Правил дорожнього руху «В»їзд заборонено».

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (в редакції на момент виникнення спірних відносин), дорожній знак 3.21 забороняє в'їзд усіх транспортних засобів з метою:

запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом;

запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8 ;

організації відокремленого вїзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо;

запобігання вїзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9 .

запобігання вїзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

ОСОБА_1, заперечуючи порушення нею вимог Правил дорожнього руху, водночас зазначає, що вона дійсно керувала транспортним засобом по вулиці Жадова у напрямку вулиці Коцюбинського, поїхала під знак 3.21 «Вїзд заборонено», який на її думку встановлений не у відповідності з Правилами дорожнього руху.

Проте, судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області № 524 від 01.06.2012 року, заборонено рух транспорту по вулиці Генерала Жадова на ділянці від пров. Поштового до вул. Коцюбинського в м. Кременчуці шляхом встановлення комунальним підприємством «Кременчуцьке підрядне спеціалізоване ремонтно-будівельне управління» відповідних дорожніх знаків: по вулиці Жовтневій за перехрестям з вулицею Коцюбинського в напрямку руху транспорту до парку «Придніпровський» дорожній знак 3.21 «Вїзд заборонено».

Як пояснив представник третьої особи, знак 3.21 «Вїзд заборонено» в даному випадку забезпечував організацію відокремленого вїзду і виїзду на майданчик, що використовується для стоянки транспортних засобів.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови серія ПС2 №671462 від 24 березня 2016 року у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя