Справа № 384/585/16-а
Суддя: Сорокіна О. О.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 384/585/16-а

№пр. 2-а/384/10/2016

28 грудня 2016 року

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.

з участю секретаря судового засідання Сачко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Вільшанка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №328544 від 17 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №328544 від 17 жовтня 2016 року, посилаючись на те, що 17.10.2016 року відносно нього відповідачем було винесено постанову про те, що він цього дня о 14 годині 00 хвилин по вул. Шевченка в м. Кропивницькому, керуючи автомобілем "Mitsubishi Pajero Sport" н.з. "ВА 8668 ВН" здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги п.п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху.

Позивач вказує, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови порушено вимоги законодавства, а саме: постанову винесено на місці вчинення правопорушення, а не за місцем його вчинення за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення по вул. Панфіловців, 22-б, м. Кропивницький; відповідач при розгляді справи порушив вимоги ст.ст. 245, 278, 279 КУпАП, щодо своєчасності, всебічності, повноти і обєктивності розгляду справи; при розгляді справи відповідач позбавив позивача можливості в повному обсязі скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП; в порушення вимог ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова не містить відомостей щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис. Поряд з цим зазначає, що в оскаржуваній постанові відсутні належні та допустимі докази для доведення вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Позивач вважає вищезазначену постанову незаконною, винесеною з порушенням вимог КУпАП та такою, що підлягає скасуванню. У звязку з наведеним позивач просить визнати протиправними дії відповідача та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №328544 від 17 жовтня 2016 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність та задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, подав до суду клопотання, до якого додав відеофіксацію з місця вчинення адміністративного правопорушення, що здійснювалась на нагрудний відеореєстратор.

Судом встановлено, що 17.10.2016 року відповідачем по вул. Шевченка в м. Кропивницькому винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №328544, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с.9).

Позивачу ставиться в провину те, що він 17.10.2016 року керуючи автомобілем "Mitsubishi Pajero Sport" н.з. "ВА 8668 ВН" здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги п.п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що 17.10.2016 року відповідачем - інспектором патрульної поліції роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №328544 відносно позивача ОСОБА_1 (а.с.9).

Підставою для її винесення стали наступні обставини: під час патрулювання 17.10.2016 року відповідачем встановлено, що на вул. Шевченка в м. Кропивницькому, керуючи автомобілем "Mitsubishi Pajero Sport" н.з. "ВА 8668 ВН", позивач здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги п.п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення інспектор патрульної поліції ОСОБА_2, керуючись положеннями ст.ст. 33, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Позивач з постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР №328544 від 17 жовтня 2016 року був ознайомлений.

Як вбачається з матеріалів справи, наведені в зазначеній постанові від 17.10.2016 серії АР №328544 факти підтверджені відеофіксацією з місця вчинення адміністративного правопорушення, що здійснювалась на нагрудний відеореєстратор відповідача.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч.3 ст. 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція).

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції).

Згідно з п.4 р. І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п.1 р. III Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції), що відповідає положенням ст. 276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до п.1 р.IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищенаведене суд вважає відсутніми правові підстави для задоволення позову в частині оскарження дій відповідача щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 17.10.2016 серії АР №328544.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що дії суб'єкта владних повноважень є такими, які порушують права і свободи особи, якщо відповідні дії не повинні вчинятись таким суб'єктом щодо цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.

В даному випадку дії інспектора патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», наведеною вище Інструкцією.

Відтак, вчинення інспектором патрульної поліції законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення суб'єкта владних повноважень - постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними. Поряд з цим суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, оскільки ці твердження спростовуються відеофіксацією (DVD-R диск NANOTEX) та самим фактом оскарження постанови відповідача до суду.

Стосовно суті винесеної відповідачем постанови від 17.10.2016 серії АР №328544 у справі про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено вище, оскаржуваною постановою у справі про адміністративне правопорушення від 17.10.2016 серії АР №328544 позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу на підставі ч.1 ст. 122 КУпАП за виявлене порушення позивачем п.п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, дорожні знаки поділяються, зокрема, на заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з Правилами дорожнього руху, дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії, зокрема знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

При цьому відповідальність за порушення п.п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, згідно якої перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. Поряд з цим суд вважає за необхідне зазначити те, що статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, частиною 1 ст. 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Як вбачається з візуальної інформації з відеозапису під час оформлення адміністративного матеріалу відеокамери були розміщені на форменому одязі працівників національної поліції, що відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». Таким чином, відеофіксація правопорушення з нагрудної відеокамери працівником поліції є належним доказом. При відтворенні відеофіксації здійсненої відповідачем під час фіксування адміністративного правопорушення 17.10.2016 року відносно ОСОБА_1 (наявний в матеріалах справи DVD-R диск NANOTEX) вбачається, що інспектором патрульної поліції України було розяснено позивачу про те, що він здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено" та відносно позивача винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу. Отже, однією із складових адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП є зупинка і стоянка транспортних засобів в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Однак, як вбачається з відтвореної відеофіксації, здійсненої відповідачем під час фіксування адміністративного правопорушення 17.10.2016 року відносно ОСОБА_1 (DVD-R диск NANOTEX), яка є єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідачем не зафіксовано факт зупинки (стоянки) автомобіля "Mitsubishi Pajero Sport" н.з. "ВА 8668 ВН" в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Так, з відеофіксації вбачається, що автомобіль позивача знаходиться на узбіччі вулиці, однак, те, що він перебуває в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», не зафіксовано. Відеофіксацією також підтверджуються, що при винесенні постанови позивач заперечував те, що він бачив зазначений дорожній знак і зупинив автомобіль в зоні його дії, зазначав що неодноразово зупинявся тут купувати квіти, проте ніколи цього знака тут не бачив. Незважаючи на ці заперечення, відповідач не зафіксував факт наявності дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та факт зупинки автомобіля позивача в зоні його дії. При цьому, відповідачем не надано суду доказів в спростування доводів позивача щодо відсутності належних та допустимих доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідна фіксація на жодних матеріальних носіях не долучена. Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Отже, доводи позивача щодо відсутності належних та допустимих доказів скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідачем не спростовано, що свідчить про відсутність у діях позивача складових адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Між тим відповідач зазначеного обовязку не виконав, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №328544 від 17 жовтня 2016 року, винесеної відносно ОСОБА_1

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку щодо необхідності часткового задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 254, 255, 258, 268, 278-280, 284 КУпАП, ст.ст. 3, 71, 162, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №328544 від 17 жовтня 2016 року задовольнити частково.

Постанову серії АР №328544 від 17 жовтня 2016 року, винесену інспектором патрульної поліції роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кіровограді лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. - скасувати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Вільшанський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови, з одночасною подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.О. Сорокіна