Справа № 815/7196/14
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року м. Київ К/800/29001/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Голяшкіна О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "УЛС ГЛОБАЛ" до Південної митниці Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ТОВ "УЛС ГЛОБАЛ" звернулося з позовом про визнання протиправними та скасування рішення Південної митниці Міндоходів про коригування заявленої митної вартості, зобов'язання Одеської митниці ДФС в установленому законодавством порядку скласти та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Одеській області висновок про повернення з державного бюджету надмірно сплачених митних платежів та зобов'язання Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області повернути надмірно сплачені митні платежі.

Позов мотивовано тим, що позивачем при декларуванні товару надано до митниці вичерпний пакет документів, які у повному обсязі підтверджували його митну вартість.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Південної митниці Міндоходів про коригування митної вартості №500060001/2014/610171/1 від 13.08.2014 року. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі митниця, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04.06.2014 року між позивачем та китайською компанією "YONGKANG ZHUFENG INFLATOR CO. LTD" укладено контракт № 04/06-UKR-ULS на придбання товару. На виконання вимог контракту на адресу ТОВ "УЛС ГЛОБАЛ" надійшов товар - насоси повітряні ручні з дерев'яною ручкою, підлогові з підніжкою для ніг, металеві, з універсальним наконечником, розміром 400х38 мм.

На виконання вищезазначеного контракту позивачем подано до Південної митниці тимчасову митну декларацію ДЕ №500060001/2014/027363 та додаткові документи на підтвердження заявленої ним митної вартості. Митну вартість товарів у декларації зазначено за першим методом, за ціною контракту.

Митний орган, не погоджуючись із митною вартістю ввезеного товару, зобов'язав декларанта надати додаткові документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів. Позивачем додаткові документи були частково надані митниці, та зазначено про відсутність змоги надати повний перелік документів запропонованих для надання митницею.

13 серпня 2014 року за результатами розгляду поданих позивачем документів та проведених консультацій митницею було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №500060001/2014/61017/1, згідно з яким вартість задекларованого товару митний орган визначив за резервним методом.

Відповідно до частини першої статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналізуючи зазначені норми Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій зазначили, що митним органом не було наведено обґрунтованих сумнівів у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів за ціною договору, тоді як подані позивачем додаткові документи були оформлені належним чином, підтверджували вартість товару, їх дані піддавались обчисленню та не містили розбіжностей і неточностей.

Враховуючи, що висновок судів, зроблений на підставі досліджених ним матеріалів справи, відповідає висловленій Верховним Судом України правовій позиції, судова колегія вважає, що судами при вирішенні спору було правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не свідчать про допущені ними порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до закону можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом

Судді: В.Ф. Мороз

О.Є. Донець

О.В. Голяшкін