Справа № 172/1095/16-а
Суддя: Порох К. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 172/1095/16-а
Провадження № 2-а/172/16/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі: судді Порох К.Г.

секретаря - Голубенко Т.В.

розглянувши в селищі Васильківка в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпро Давидова Дмитра Володимировича

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що постановою серія ДР №112579 від 18 жовтня 2016 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Вважає дану постанову необгрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з незаконно. Оскільки під час винесення постанови Відповідачем не дотримано вимоги ст. 258, ст. 268, ст.276, ст.278-279, 283 КУпАП. Позивач вважає, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, позбавив можливості скористатися в повному обсязі правами передбаченими ст. 268 КУпАП, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, протокол пр оадміністративне правопорушення не склдався.

ОСОБА_1 постанову інспектора як незаконну скасувати.

До початку судового засідання ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не з'явився, просить справу розглядати в його відсутність, надав письмові запеерчення проти позову, де вказує, що вимоги Позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Під час патрулювання 18 жовтня 2016 року Відповідачем був помічений автомобіль марки RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_1. який порушив вимоги пункту 8.7,3 «б» Правил дорожнього руху (затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 р. надалі - Правила), а саме, на сигнал світлофора із зеленою стрілкою прямо та праворуч, рухаючись в м. Дніпропетровську по вулиці Робоча, біля будинку № 77, здійснив поворот ліворуч. Керуючись Правилами дорожнього руху, зелений сигнал світлофора у вигляді зеленої стрілки у додатковій секції дозволяє рух тільки у зазначеному стрілкою напрямку.

Відповідач вказує, що кожний повинен виконувати Правила дорожнього руху та має право розраховувати на те, що й інші учасники чітко виконують Правила. Недодержання вимог стосовно проїзду перехресть та вулиць з урахуванням покажчиків світлофору може призвести до створення дорожньо-транспортної пригоди і фатальних наслідків. За кермом знаходився Позивач ОСОБА_1, який і передав документи для перевірки інспектору патрульної поліції.

З письмових запереченнях відповідач звертає увагу на те, що згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно п. 2 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою етапі 121, статтями 121-1. 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122. частиною першою статті 123, статтею 124-1. статтями 125. 126. частинами першою, другою і третьою статті 127. статтями 128, 129, статтею 132-і, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП. виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 122 КУпАП, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофора (рух у забороненому напрямку), вчинене Позивачем, за яке передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил до Позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 112579 від 18.10.2016 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11. 2015 року № 1395.

Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового поля і не порушував норм процесуального права.

Від ОСОБА_1 під час винесення постанови на місці вчинення правопорушення ніяких клопотань та заважень не надходило.

Відповідач вказує, що посилання позивача на неможливість винесення постанови та розгляду справи поліцейськім «прямо на дорозі», такоє ж безпідставними і відповідають вимогам закону.

08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України РішенняКонституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, на яке позилається в позові позивач) набрав чинності Закон України № 596 -УIII від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП).

Відповідач вказує, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УШ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а тому, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового поля і не порушував норм процесуального права.

Відповідач наголошує, що постанову винесено згідно зі ст. 258 КупАП та ст. 33 КУпАП, яка встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості ОСОБА_1 не надано, відповідач зазначає, що всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача.

Весь час у інспектора патрульної поліції Давидова Д. В. та його напарника працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення.

Вважають, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Згідно ч.4 ст. 122 та ч. 6 ст. 128 КАС України позов розглянуто на підставі наявних у справі доказів, в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Виниклі між сторонами правовідносини врегульовані нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кодексом адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Позивачем дотриманий вказаний строк.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що під час патрулювання 18 жовтня 2016 року патрульними був помічений автомобіль марки RENAULT KANGOO, номерний знак НОМЕР_1. який порушив вимоги пункту 8.7,3 «б» Правил дорожнього руху, а саме, на сигнал світлофора із зеленою стрілкою прямо та праворуч, рухаючись в м. Дніпропетровську по вулиці Робоча, біля будинку № 77, здійснив поворот ліворуч. Керуючись Правилами дорожнього руху, зелений сигнал світлофора у вигляді зеленої стрілки у додатковій секції дозволяє рух тільки у зазначеному стрілкою напрямку.

До Позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 112579 від 18.10.2016 року.

Стаття 10 КАС визначає рівність усіх учасників адміністративного пронесу перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу ча ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) встановлює: наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що патрульним не було додержано вимог процесуального закону, а саме не складено протоком про адміністративне правопорушення безпідставе, оскільки згідно ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596 -УIII від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В Постанові №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" (п.24) Пленум Верховного Суду України вказано, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доказів.

Позивачем було допущене грубе порушення Правил, а саме рух на заборонений сигнал світлофора (рух у забороненому напрямку).

Відповідачем було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст 122 КУпАП, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофора (рух у забороненому напрямку), вчинене Позивачем, за яке передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Інспектором патрульної поліції Давидовим Дмитром Володимировичем винесено постанову згідно ст. 258 КупАП., відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують.

Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності, судом не встановлено порушень процесуального права з боку відповідача при притягненні до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1, доказів своєї невинуватості позивачем не надано, а тому в позові слід відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551,20грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.247, 258, 283, 284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.2, 70-71, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 до інспектора 6-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції у м.Дніпро Давидова Дмитра Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 551,20грн.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: