Справа № 2-а-374/10
Суддя: Підберезний Г. А.
Дата ухвалення: 2010-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2а-374/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2010 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Підберезного Г.А.

при секретарі Гальчанська Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора державної патрульної служби БДПС ДАІ для обслуговування м.Дніпропетровська ОСОБА_2 про скасування постанови від 12 листопада 2009 року по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора державної патрульної служби БДПС для обслуговування м.Дніпропетровська ОСОБА_2 про скасування постанови від 12 листопада 2009 року по справі про адміністративне правопорушення. В обгрунтування позову зазначив, що 22.12.2009 року він отримав постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в виді штрафу у розмірі 260 гривень від 12.11.2009 року поштою та просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія АЕ №194512 від 12 листопада 2009 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на порушення норм чинного законодавства України при її складанні.

Вважає, що вказана постанова винесена відповідачем з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки останнім не було враховано обставини, що свідчать про відсутність вини позивача у скоєному адміністративному правопорушенні.

Зокрема вказує на те, що всі факти викладені у постанові серії АЕ№ 194512 від 12.11.2009 року підтверджується лише фотографією зробленою за допомогою приладу «Візір» №0812572. Але відповідно до цієї фотографії на якій зображено автомобіль, відсутня інформація наявних обмежень щодо здійснення зупинки. Крім того, фото із знаком, який забороняє зупинку зроблено більш ніж через 2 години після фіксації «правопорушення» зовсім у іншому місці, таким чином ці факти є недоведеними, а постанова серії АЕ №194512 від 12.11.2009 року є не обґрунтованою, тобто винесеною без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Крім того, прилад «Візир» не сертифікований в Україні, а значить данні отримані за допомогою цього приладу не можуть слугувати беззаперечним доказом при визначенні того чи іншого факту і що цифрове фото, з точки зору доказу, річ сумнівна, оскільки може піддаватися монтажу за допомогою компютерної техніки.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги повністю підтримав. Крім того, позивачем надано додаткові пояснення відповідно до яких позивач вважає, що цифрове фото, з точки зору доказу, річ сумнівна, оскільки може піддаватися монтажу за допомогою компютерної техніки, може змінювати значення швидкості.

Так спеціальна служба звязку та захисту інформації України в листі №8/1-817 від 25 березня 2009 року вказує на те, що відповідно до ст.8 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах» з метою захисту інформації, яка є власністю держави, або інформації з обмеженим доступом, вимога щодо захисту якої встановлена законом, повинні використовуватися засоби захисту інформації, які мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатом державної експертизи у сфері технічного та криптографічного захисту інформації. Але пристрій автоматичної фіксації порушень Правил дорожнього руху «Візир» органами ДАІ України для проведення державної експертизи або сертифікації до Держспецзвязку не надавався, процедур державної експертизи або сертифікації не проходив. Експертного висновку або сертифіката відповідності у сфері захисту інформації він не має.

Зробити висновок щодо неможливості довільної зміни отриманих за допомогою відомостей, їх коригування, знищення, несанкціонованого доповнення, втручання в роботу Пристрою можна лише у разі позитивних результатів державної експертизи або сертифікації у сфері захисту інформації. Згідно з законодавством України у сфері захисту інформації використання засобів захисту інформації ( у визначенні ДСТУ 3396.2-97) вважається легальним, якщо вони мають документальне підтвердження своєї відповідності вимогам, встановленим нормативно-правовим актами. Для засобів захисту інформації це експертний висновок або сертифікат відповідності. На цей час зазначених документів Пристрій не має.

Від відповідача в судове засідання надійшла заява, про розгляд справи без його участі, доказів ні яких не надано.

Дослідивши докази, суд встановив наступне.

Вказаною постановою від 12 листопада 2009 року по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 по ст.122 ч.1 КУпАП притягують до адміністративної відповідальності за порушення п.3.34 Правил дорожнього руху «Зупинку заборонено» на підставі фото фіксації згідно ст.14-1 КУпАП за допомогою приладу Візир №0812572, фото автомобіля з довідкою про власника та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 260 гривень.

Фото, яке було додано до Постанови, зроблено приладом Візир, який на момент фіксації працював не в автоматичному режимі, а з участю інспектора (відповідача). За таких обставин відповідач повинен був звернутись до власника транспортного засобу, вислухати пояснення зупинки або стоянки та скласти протокол про адміністративне правопорушення, а вже на підставі протоколу винести постанову, що саме цей автомобіль належить позивачу, але доказів того не надано в судове засідання.

Тобто відповідачем не надано до суду доказів спростування позовних вимог позивача.

Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відповідач заперечень та доказів заперечень на адміністративний позов ОСОБА_1 не надав, що свідчить про недоведеність вчинення позивачем 12 листопада 2009 року адміністративного правопорушення по ст. 122 ч.1 КУпАП у вигляді порушення п.3.34 ПДР України «Зупинку заборонено».

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так як відсутні належні та допустимі докази винуватості позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, суд вважає позов обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора державної патрульної служби БДПС для обслуговування м. Дніпропетровська ОСОБА_2 про скасування постанови від 12 листопада 2009 року по справі про адміністративне правопорушення,- задовольнити у повному обсязі.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 12 листопада 2009 року за АЕ №194512 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді сплати штрафу на користь держави в розмірі 260 грн. визнати неправомірною та її скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Підберезний