Справа № 359/8873/16-а
Суддя: Вознюк С. М.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/359/441/2016
Справа №359/8873/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Айрапретян Л.А.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_2, Бернарда, ОСОБА_3 до окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в :

11.11.2016 року громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_2, Бернард, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відділу прикордонної служби «Бориспіль-1» ОКПП «Київ» про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить змінити захід стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 203 КУпАП на попередження або у разі можливості застосувати статтю 22 КУпАП та звільнити позивача від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зараженням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 жовтня 2016 року начальником 1-го ВПС «Бориспіль-1» ОСОБА_5 винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 850 грн. за ч.2 ст.203 КУпАП. Під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, Бернард, ОСОБА_3 неодноразово зазначав, що усвідомлює те, що він порушив вимоги законодавства України та щиро розкаюється у такому порушенні. 19.10.2016 року останній виїжджав до Франції з метою отримання візи типу «Д« у посольстві України у Французькій республіці, яка є необхідною для оформлення посвідки на тимчасове проживання, про що також неодноразово було наголошено під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Термін перебування був порушений через необхідність належним чином оформити та отримати запрошення представництва або іншого структурного осередку громадської організації іноземної держави, зареєстрованої у встановленому порядку (а саме Відокремленого підрозділу Аксйон контр ля Фам в Україні), яке відповідно до статті 11 Правил оформлення віз для вїзду в Україну і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 1 червня 2011 року № 567 є документом, на підставі якого видається довгострокова віза для вїзду в Україну типу «Д». Датою реєстрації вихідної кореспонденції є 18.10.2016 року, що зазначено на запрошенні, яке було предявлене, проте не враховано під час складання протоколу. 31.10.2016 року позивач отримав візу типу «Д» в консульському відділі посольства України у Французькій республіці, що підтверджується відповідною вклейкою у паспорті. Також зазначив, що під час складання протоколу та постанови про накладення адміністративного стягнення відповідачем буди порушені вимоги ст. 268 КУпАП, де зазначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження та ст. 274 КУпАП, яка передбачає, що перекладач призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення. Крім того, позивач просить поновити строк звернення до суду з позовом, оскільки він був пропущений ним з поважних причин, а саме у звязку з його відсутністю в Україні.

В судове засідання позивач не зявився, надав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу без його участі за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зазначивши, що на момент вильоту у позивача було перевищення терміну перебування на території України на 1 день. Усвідомлюючи вчинене адміністративне правопорушення, а саме перевищення терміну перебування на території України та відсутність можливості подальшого в'їзду в Україну продовж наступних 90 днів, позивач ініціював отримання довгострокової візи для в'їзду в України типу «Д» та зазначив в позовній заяві як поважну причину перевищення терміну перебування на території України саме те, що йому був необхідний час для отримання вищезазначеної візи, що аж ніяк не може вплинути як пом'якшуюча обставина на обрання виду та міри стягнення за санкцією ч. 2 с. 203 КупАП.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали адміністративного позову, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи позивачОСОБА_2, Бернард, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином ОСОБА_4.

19.10.2016 року у відношенні позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення № ЧЦП 184001, на підставі якого начальником 1-го ВПС «Бориспіль-1» ОСОБА_5 винесено постанову № 184001 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 203 КУпАП.

Як вбачається з протоколу і постанови, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є перевищення ним терміну перебування на території України, що є порушенням правил перебування на території України та порядок тимчасового перебування на території України, встановлений п. 2.2 порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та території України, що затверджений постановою КМУ від 15.02.2012 року № 150.

Позивач в своїй заяві просить суд змінити захід стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 203 КУпАП на попередження або у разі можливості застосувати статтю 22 КУпАП та звільнити позивача від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зараженням.

Щодо вказаної позовної вимоги про зміну стягнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 284 КУпАП вирішення питання про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження па власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ч. 2 ст. 203 КУпАП України, як і накладення адміністративного стягнення в адміністративній справі, наділені виключно посадові особи - працівники Державної прикордонної служби України, та виконують завдання з охорони державного кордону України, а тому зменшення адміністративного штрафу у адміністративній справі, порушеній відповідачем відносно позивача, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

У справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 171-2 КАС України. Зазначені справи розглядаються в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов крім іншого, може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Крім того, ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову крім іншого про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення або окремих його положень.

Отже, зміна заходу стягнення у справі про адміністративне правопорушення не входить до повноважень адміністративного суду під час розгляду справи за правилами КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статей 245, 246 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення особа правопорушника не була встановлена належним чином, оскільки і в протоколі і в постанові імя останнього зазначено як ОСОБА_6 ОСОБА_3, хоча відповідно документу який засвідчує особу, а саме паспорта імя останнього вказано як ОСОБА_2, Бернард, ОСОБА_3.

Що стосується постанови про накладення штрафу, слід зазначити наступне.

У ч. 2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що недодержання іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку реєстрації або порушення встановленого терміну перебування в Україні, виявлені в пунктах пропуску через державний кордон України, тягнуть за собою попередження або накладення штрафу від тридцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 268 Кодексу встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 279 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, зокрема роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Як зазначено вище, позивач є громадянином ОСОБА_4.

Таким чином, системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що правовий статус іноземця передбачає обов'язок суб'єктів владних повноважень забезпечити йому реальну можливість реалізувати свої права, зокрема право на перекладача, яке перебуває у взаємозв'язку з правом знати за що він притягається до адміністративної відповідальності і яка саме санкція до нього застосовується, оскільки від цього безпосередньо залежить наявність у нього чіткої практичної можливості оскаржити дії, які становлять втручання в його права.

Крім того, право іноземця на допомогу перекладача регламентовано не тільки внутрішніми нормативно-правовими актами України, а й пунктом 1 статті 5 Декларації про права людини у відношенні осіб, що не є громадянами країни, в якій вони проживають, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 13.12.1985 р. на виконання Міжнародних пактів про права людини, що ратифіковані Україною, а також на важливості забезпечення права особи на перекладача неодноразово наголошувалось в рішеннях Європейського суду з прав людини (рішення від 28.11.1978 р. у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН», від 19.12.1989 р. у справі «Камазінскі проти Австрії», від 30.05.1980 р. у справі «Артіко проти Італії»).

Отже, лише дотримання права іноземця на перекладача при прийнятті суб'єктом владних повноважень постанови про накладення штрафу відносно нього є достатньою і необхідною правовою підставою вважати, що він обізнаний з його змістом і сутністю, а отже, знає або повинен знати про втручання в його права.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова від 19.10.2016 р. № 184001 була прийнята відповідачем без залучення перекладача та не містить запису про роз'яснення позивачу його права на перекладача, а також інформацію про відмову від перекладача, у зв'язку із чим є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, при прийнятті рішення у справі за ч.2 ст. 203 КУпАП, посадова особа ОКПП «Київ» не в повній мірі звернула увагу на те, що строк прострочення перебування в Україні без відповідного дозволу становив лише 1 день, а для усунення порушення законодавства України позивач виїжджав з метою отримання візи в посольстві України у Франції.

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З цих підстав суд вважає, що для повного захисту прав та інтересів позивача слід вийти за межі позовних вимог та скасувати постанову від 19.10.2016 року №184001 про притягнення громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В той же час, вимоги позивача щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду, визначеного ст. 99 КАС України, підлягають поновленню зважаючи на те, що останній на думку суду пропущений з поважних причин, а саме перебування позивача за межами України у звязку з отриманням візи типу «Д», що підтверджується штампом про виліт з України 19 жовтня 2016 року та штампом про вліт до України 31 жовтня 2016 року, які поставлені в паспорті позивача.

Крім того, слід зазначити, що притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КУпАП є дискреційними повноваженнями органу ДПС України, а тому суд не має повноважень на зміну розміру покарання чи стягнення та прийняти рішення за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, тому судові витрати слід віднести на рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 122-163, 171-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2, Бернарду, ОСОБА_3 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_2, Бернарда, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову від 19.10.2016 року №184001 начальника 1-го відділу впс «Бориспіль-1» капітана ОСОБА_5 про притягнення громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2, Бернарда, ОСОБА_3, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду особами, які не були присутні при оголошенні постанови, а особи, які були присутні при оголошенні постанови протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання на апеляційне оскарження в разі якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги, постанова суду набирає законної сили після розгляду справи в суді апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови суду виготовлено 28.12.2016 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_7