Справа № П/811/1076/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 рокусправа № П/811/1076/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі №П/811/1076/16 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 25 серпня 2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, згідно з яким, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове прийняте відповідачем повідомлення-рішення від 07 квітня 2016 року №1231-1707 на суму 16082,66 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення повинно бути скасоване, оскільки позивач з 16.03.2016 року припинив свою діяльність в якості фізичної особи-підприємця, а отже у нього не виникло податкового зобовязання з орендної плати за період з квітня по грудень 2016 року.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що податкове повідомлення-рішення прийняте у відповідності до вимог закону, оскільки воно прийнято в період коли позивач залишався землекористувачем. Суд першої інстанції зробив висновок про те, що орендна плата на підставі договору оренди сплачується у строки встановлені ПК України а не правочином, який укладено до прийняття цього кодексу.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено що 02 червня 2004 року між позивачем та Кіровоградською міською радою укладено договір оренди землі №158 на строкове платне користування земельною ділянкою для розміщення 37/1000 частин нежитлового будинку-магазину строком на 25 років (а.с.8-10).

16 березня 2016 року позивач припинив свою діяльність в якості фізичної особи-підприємця, що підтверджується повідомленням державного реєстратора про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця №174 від 16.03.2016 року (а.с.11).

07 квітня 2016 року податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення, яким ОСОБА_1 визначив суму податкового зобов'язання з орендної плати у сумі 16082,66 грн. за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2016 року (а.с.7).

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.14 Податкового кодексу України (далі ПК України) (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) плата за землю - обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно із ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Отже, оренда землі є видом землекористування, який виникає виключно на підставі договору оренди земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для нарахування позивачу орендної плати став договір оренди земельної ділянки від 02 червня 2004 року №158.

Відповідно до пункту 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Так, пунктом 285.1 ст. 285 ПК України встановлено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до пункту 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Тобто, нарахування фізичним особам сум податку з орендної плати проводиться контролюючими органами за календарний рік з видачею податкового повідомлення-рішення платникові до 1 липня поточного року.

Відповідно до абзаців дугого та третього пункту 286.5 ст. 286 ПК України у разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 16 березня 2016 року припинив свою діяльність в якості фізичної особи-підприємця, що підтверджується повідомленням державного реєстратора про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця №174 від 16.03.2016 року (а.с.11).

Тобто, з квітня 2016 року у позивача відсутні підстави для сплати податків та інших обовязкових платежів до бюджету саме як фізичної особи-підприємця.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач припинивши свою господарську діяльність не припинив користування земельною ділянкою наданою йому Кіровоградською міською радою на підставі договору оренди землі №158 від 02 червня 2004 року.

Податковим повідомленням-рішенням від 07 квітня 2016 року №1231-1707 форми «Ф» позивачу, як фізичній особі, визначено податок з орендної плати за користування земельною ділянкою наданою йому Кіровоградською міською радою на підставі договору оренди землі №158 від 02 червня 2004 року за календарний рік, починаючи, з місяця у якому у позивача виник обовязок щодо сплати цього податку як фізичної особи.

Враховуючи те, що позивач фактично є землекористувачем земельної ділянки наданої йому Кіровоградською міською радою, суд зробив висновок про наявність у нього обовязку щодо сплати орендної плати, яку йому і було визначено податковим повідомленням-рішенням від 07 квітня 2016 року №1231-1707.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі №П/811/1076/16 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 23 грудня 2016 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко