Справа № 480/1705/16-а
Суддя: Шаронова Н. О.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1705/16-а
Провадження № 2-а/480/9/16
ПОСТАНОВА

іменем України

05 грудня 2016 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Шаронової Н.О., за участю: секретаря судового засідання Біди В.Д.; представника позивача ОСОБА_1; представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про стягнення середньої заробітної плати на період працевлаштування, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з адміністративним позовом до ОСОБА_4 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в якому (з урахуванням уточнення позовних вимог) просила стягнути з ОСОБА_4 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області грошові кошти у розмірі 45866 грн. 40 коп. за період з 12.11.2015 по 12.05.2016 в якості компенсації за невиплачену заробітну плату.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач ОСОБА_3 посилається на те, що відповідно до положень Закону України Про місцеве самоврядування, за рішенням ОСОБА_4 сільської ради № 2 від 16.04.2002, її було обрано на посаду секретаря Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. У подальшому вона декілька разів була переобрана на вказану посаду і виконувала свої функціональні обовязки секретаря до 12.11.2015.

За результатами виборів депутатів місцевої ради, які відбулись 25.10.2015, обрано інший склад депутатів ОСОБА_4 сільської ради, головою ради обрано ОСОБА_2

На підставі п. 1 ст. 50 Закону України Про місцеве самоврядування 12.11.2015 ОСОБА_3 було звільнено з посади секретаря Надбузької сільської ради.

Позивач також посилається на те, що ще на етапі підготовки до виборів, на той час кандидат на посаду голови ОСОБА_2 повідомляла позивачу через третіх осіб, що якщо вона стане головою, вона не збирається терпіти позивача на посаді секретаря ради, оскільки в неї є свій кандидат в секретарі, а якщо виберуть позивача на посаду секретаря, вона зробить все, щоб діяльність позивача за увесь час роботи секретарем перевіряли правоохоронні органи і якщо навіть нічого не буде встановлено, позивач секретарем працювати не буде.

Так, на першій сесії в новому складі сільської ради, яка відбулася через дві неділі після виборів, новий голова сільради, дізнавшись, що позивач виставляє свою кандидатуру на посаду секретаря, взагалі відмовився включати це питання до повістки дня, тобто новий голова сільської ради завідомо створював позивачу перешкоди у працевлаштуванні. Позивач вважає, що ОСОБА_2 ще з початку виборчої компанії уже почала здійснювати дії на залякування позивача, з метою не допущення до роботи. Також позивач посилається на те, що ОСОБА_2 після обрання її головою ОСОБА_4 сільської ради створила негативне ставлення до позивача ОСОБА_3 всього колективу сільської ради.

19.11.2015 новим головою ОСОБА_4 сільської ради було запропоновано позивачу посаду завідувача військово-облікового бюро, на що позивач згоди не дав, оскільки умови праці були гірші ніж на посаді секретаря та з меншою заробітною платою, а також ця посада була вже зайнята іншою особою.

24.11.2015 за вихідним № Ш-55 новий сільський голова повідомив про готовність виставити кандидатуру ОСОБА_3 на посаду секретаря Надбузької сільської ради. На вказану пропозицію позивач відмовився, оскільки вважав, що дії ОСОБА_2 будуть направлені на звільнення позивача та завдання моральної шкоди.

Іншої рівноцінної роботи позивачу більше не пропонувалося.

Посилаючись на положення ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", позивач вважає, що у нього виникло право на отримання середньої заробітної плати за період з 12.11.2015 по 12.05.2016.

У грудні 2015 року позивач звернувся до голови ОСОБА_4 сільської ради з вимогою виплатити розмір середньої заробітної плати за період з 12.11.2015 по 12.05.2016.

11.12.2015 сільська рада направила позивачу відповідь про відмову у виплаті позивачу середньої заробітної плати, з посиланням на те, що за позивачем не зберігаються відповідні гарантії, що змусило позивач звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові.

Відповідачем подані до суду заперечення на позов, у яких відповідач позов не визнав і просив відмовити у його задоволенні. Також представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти позову у судовому засіданні, посилаючись на таке: ОСОБА_3 неодноразово в усній формі пропонувалося розглянути її кандидатуру на посаду секретаря сільської ради, але вона відмовлялася, у звязку з цим головою сільської ради не було внесено на розгляд на першій сесії кандидатуру ОСОБА_3 на посаду секретаря сільської ради. Після сесії також велись переговори, шукали взаєморозуміння. ОСОБА_3 відмовлялася працювати, посилаючись на те, що не хоче працювати саме з ОСОБА_2 На сесії сільської ради 24.12.2015 розглядалась кандидатура ОСОБА_3 на посаду секретаря сільської ради і ОСОБА_3 відмовилась. Також ОСОБА_3 відмовилась від посади завідувача військово-облікового столу, яку їй пропонували. Вважає, що ОСОБА_3 не стала секретарем сільської ради тільки тому, що не бажала працювати і це її особиста позиція. Інша кандидатура не розглядалась.

Свідок ОСОБА_5, голова ОСОБА_4 сільської виборчої комісії у 2015 році, пояснив, що першу сесію готував він і на першій сесії не було внесено до порядку денного кандидатуру ОСОБА_3 на посаду секретаря сільської ради, оскільки ОСОБА_6 не погоджувалася, при цьому він не бачив іншої кандидатури. Після виборів неодноразово заходив до ОСОБА_3 і казав, що саме вона має бути секретарем, на що вона відповідала, що не буде, не пояснюючи причин. Підтвердив, що саме кандидатуру ОСОБА_3 планувалося розглянути на посаду секретаря сільської ради на засіданні ради.

Свідок ОСОБА_7, головний бухгалтер у ОСОБА_4 сільській раді, підтвердила, що на сесії сільської ради 24.12.2015 ОСОБА_3 було запропоновано розглянути її кандидатуру на посаду секретаря сільської ради.

Свідок ОСОБА_8, пенсіонер, заступник територіальної виборчої комісії в різні роки, пояснив, що ОСОБА_3 відмовилася бути секретарем сільської ради, сказала, що не буде працювати, але її вмовляли, просили допомогти, оскільки вона є досвідченим фахівцем. Всі були стурбовані, що ОСОБА_6 не погоджується. 24.12.2015 кандидатура ОСОБА_6 розглядалась на сесії.

Свідок ОСОБА_9, пенсіонер, ОСОБА_4 сільський голова в 1994-2015 роках, пояснив, ОСОБА_3 працювала начальником військово-облікового столу до 92 року. Після виборів 31 жовтня 2015 року я не був обраним сільським головою і разом з секретарем припинились повноваження. На першій сесії сільської ради, яка відбулась 12.11.2015 до порядку денного не було включено питання про обрання секретаря сільської ради. ОСОБА_3 звернулася до сільської ради із заявою про виплату середньомісячної заробітної плати на період працевлаштування, їй було відмовлено і вона звернулася до Центру зайнятості. При цьому свідок пояснив, що ОСОБА_6 мала намір працювати і далі.

Свідок ОСОБА_10, заступник голови районної ради Миколаївського району, пояснив, що в ОСОБА_4 сільській раді був на першій сесії за запрошенням сільського голови, виникла проблема із секретарем, його не було, а потрібно було робити, сільським головою була зроблена пропозиція в усній формі ОСОБА_3, а вона відмовилась. До нас в районну раду поступив сигнал, що в сільській раді критичний стан немає секретаря, у звязку з цим велись переговори, дискусії, як виходити з цієї ситуації. Розглядалась кандидатура ОСОБА_3, сільський голова ОСОБА_2 робила пропозиції ОСОБА_6 ще до сесії, в присутності депутатів та заступника сільської ради. Також умовляли ОСОБА_3 і після сесії, але вона сказала ні.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідків,дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого:

ОСОБА_3 з 18 листопада 2010 року була обрана секретарем Надбузької сільської ради Миколаївського району, що підтверджується відповідним записом № 26 у її трудовій книжці. 12 листопада 2015 року позивач звільнена із займаної посади, у зв'язку із закінченням строку повноважень на підставі п. 1 ст. 50 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, про що проведено запис у трудовій книжці за № 27 (а.с. 46, 48).

У грудні 2015 позивач звернулася до голови ОСОБА_4 сільської ради з проханням вирішити питання щодо збереження за нею середньої заробітної плати на період її працевлаштування, в зв'язку з неможливістю працевлаштування за попереднім місцем роботи, що передбачено ч. 2 ст. 33 Закону України Про статус депутатів місцевих рад.

У задоволенні її прохання було відмовлено. Листом від 11 грудня 2015 року № Ш-55 ОСОБА_3 було повідомлено про те, що відсутні правові підстави для виплати відповідних гарантій, а саме середньої заробітної плати Вказаний лист позивач отримала 11.12.2015, про що свідчить її підпис у листі (а.с. 43).

Не погоджуючись з відмовою відповідача ОСОБА_4 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, позивач ОСОБА_3 звернулася до суду.

Частиною 2 ст. 33 Закону України Про статус депутатів місцевих рад встановлено, що депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

У листі Міністерства соціальної політики України від 16.05.2014 № 746/13/74-14 "Щодо соціальних гарантій депутатів місцевих рад" (є чинним) розяснено, що у разі коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посадуу раді перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду діяльності, однак надання попередньої або рівноцінної роботи йому на цьому підприємстві (установі, організації) або, за його згодою, на іншому неможливе, закон гарантує збереження за цим депутатом середньої заробітної плати на період його працевлаштування, але не більше шести місяців; у разі ж коли колишній депутат місцевої ради до обрання на виборну посаду у раді не перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією) незалежно від форми власності та виду, зазначені вище гарантії на нього не поширюються.

Встановлено, що до обрання 18 листопада 2010 року (рішення сільської ради № 3 від 18.11.2010) ОСОБА_3 секретарем сільської ради, остання також працювала на виборній посаді, оскільки у квітні 2006 року була обрана секретарем сільської ради, тобто обиралась секретарем сільської ради впродовж двох скликань. Таким чином, позивачу ОСОБА_3, яка працювала секретарем сільської ради, після закінчення її повноважень у листопаді 2015 року, неможливо надати попередню роботу (посаду), оскільки ця посада є виборною.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_3 до обрання її у квітні 2006 року секретарем сільської ради, з 16.06.1992 обиралась на цю посаду три рази поспіль. До цього ОСОБА_3 обіймала посаду начальника військово-облікового столу ОСОБА_4 сільської ради, про, що свідчить запис № 16 від 21.01.1986 у її трудовій книжці (а.с. 45-48).

Відповідачем було запропоновано позивачу саме цю посаду, про що свідчить лист ОСОБА_4 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 19.11.2015 за № Ш-55, який позивач отримав 19.11.2015, про що свідчить підпис на листі. Від вказаної пропозиції позивач відмовився, про що також свідчить його підпис на вказаному листі від 23.11.2015 (а.с. 41).

Відтак відповідач здійснив дії щодо забезпечення надання позивачу попередньої роботи (посади) або рівнозначної, адже ОСОБА_3 до обрання її сільським головою працювала на посаді начальника військово-облікового столу ОСОБА_4 сільської ради.

Суд також зазначає, що посада секретаря сільської ради (Новобузька сільська рада), яку позивач займала, починаючи з 16.06.1992, у тому числі, з квітня 2006 і до обрання сільським головою 18.11.2010 (рішення сесії сільської ради № 3 від 18.11.2010), не дає підстави вважати перебування її у трудових відносинах з даним підприємством (установою, організацією), оскільки посада є виборною.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що позивач ОСОБА_3 не має права на виплати відповідно до ст. 33 Закону України Про статус депутатів місцевих рад.

Крім того, встановлено, що 24 грудня 2015 на IV позачерговій сесії сьомого скликання ОСОБА_4 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області сільським головою ОСОБА_2 на посаду секретаря Надбузької сільської ради була запропонована кандидатура депутата від виборчого округу № 9 ОСОБА_3 секретар сільської ради шостого скликання, яка працює на цій посаді з дня створення ОСОБА_4 сільської ради, з 1986 року. Також голова сільської ради ОСОБА_2 запропонувала включити до виборчого бюлетеня для таємного голосування по виборах секретаря Надбузької сільської ради кандидатуру ОСОБА_3. Виступила ОСОБА_3, депутат від виборчого округу № 9, яка надала самовідвід. Рішення прийнято не було (протокол від 24 грудня 2015 року № 4 IV позачергової сесії сьомого скликання ОСОБА_4 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області).

Також той факт, що позивачу ОСОБА_3 неодноразово пропонувалось відповідачем розглянути питання щодо внесення її кандидатури на посаду секретаря Надбузької сільської ради, підтверджені поясненнями представника відповідача сільського голови ОСОБА_2 та свідків, а також листом ОСОБА_4 сільської ради від 24.11.2015 № Ш-55 (а.с.42).

З огляду на викладене вище суд вважає, що позов є необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 86, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про стягнення середньої заробітної плати на період працевлаштування - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.О. Шаронова

05.12.2016