Справа № 815/2484/15
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2484/15

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в якому, з урахуванням уточнень, просила (т.2 а.с.57-58):

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України в Одеській області від 20 квітня 2015 року № 1356 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади на старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_2;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України в Одеській області від 27 травня 2015 року № 1802 в частині накладення дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ на старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_2;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУМВС України в Одеській області від 04 червня 2015 року № 334ос по особовому складу в частині звільнення зі служби в запас підполковника міліції ОСОБА_2;

- поновити підполковника міліції ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ на попередній посаді старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області з 05 червня 2015 року;

- стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначено, що ГУМВС України в Одеській області при накладенні дисциплінарних стягнень порушено законодавство, яке регулює проходження служби в органах внутрішніх справ, що призвело до незаконного звільнення зі служби.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з тим, що судом при вирішенні справи порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт просить ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник апелянта в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.

Представник ГУНП в Одеській області в судове засідання суду апеляційної інстанції також не з'явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03 лютого 2015 року Прокуратурою Одеської області направлено подання № 04/2/5-12145-13 про усунення порушення кримінального процесуального законодавства для вирішення питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_2 (т. 1 а.с.49).

Наказом № 432 від 09 лютого 2015 року «Про проведення службового розслідування за поданням прокурора Одеської області про усунення порушень кримінального процесуального законодавства України», наказано провести службове розслідування (т.1 а.с.50).

12 лютого 2015 року у ОСОБА_2 з цього приводу було відібрано пояснення (т.1 а.с.51-52), в яких вона повідомила, що не порушувала кримінального процесуального законодавства України.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування за розглядом подання прокуратури Одеської області «Про усунення порушень кримінального процесуального законодавства», який затверджено 13 лютого 2015 року.

Даним висновком встановлено наступне.

Прокуратурою Одеської області вивчено стан досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003926, розпочатому 28 листопада 2013 року старшим слідчим в ОВС ВР ДТП СУ підполковником міліції ОСОБА_3 за ст. 287 КК України.

08 квітня 2014 року, у зв'язку з трагічною загибеллю останнього, керівником відділу розслідування ДТП ОСОБА_4 проведення досудового розслідування у вказаному провадженні доручено старшому слідчому відділу - підполковнику міліції ОСОБА_5, яка допустила повне ігнорування, грубі та численні порушення вимог діючого законодавства України.

Отримавши, 08 квітня 2014 року від керівника підрозділу доручення на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003926, старший слідчий ОСОБА_5 лише 28 квітня 2014 року внесла інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань про прийняття його до провадження. Ігноруючи свої службові обов'язки, досудове розслідування не розпочала, самоусунулась від подальшого проведення розслідування обставин події, не провела жодної слідчої та процесуальної дії, чим порушила розумні строки досудового розслідування. Не забезпечивши швидкого, повного та неупередженого розслідування, старший слідчий ОСОБА_5 допустила тяганину та порушення законності прав учасників кримінального процесу. На неодноразові вказівки про надання для вивчення керівництвом вказаного провадження, ОСОБА_5 ігнорувала такі вимоги та уходила на довготривалі лікарняні.

У зв'язку з чим, 07 липня 2014 року, з метою належного забезпечення захисту осіб, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального процесу, при комісійному огляді службового кабінету та металевого ящика, для зберігання кримінальних проваджень та інших матеріалів по ДТП, які знаходились у позивача на розгляді, виявлено відсутність будь-яких процесуальних документів, про що складений відповідний акт. За даним фактом проведено службове розслідування, за результатами якого ОСОБА_5 попереджено про неповну посадову відповідність.

У зв'язку з відсутністю тривалий час на робочому місці старшого слідчого ВР ДТП підполковника міліції ОСОБА_5, 30 жовтня 2014 року під час комісійного огляду службового кабінету № 713, за участю співробітника управління внутрішньої безпеки в Одеській області, в металевому ящику (сейфі) виявлено кримінальне провадження № 0003926.

Під час вивчення вказаного провадження, начальником ВР ДТП ОСОБА_4 виявлено бездіяльність старшого слідчого ОСОБА_5, яке виразилось в грубому порушенні п. 1 ч. 2 ст. 40 КПК України, а саме: самоусунення від розслідування обставин події.

В результаті чого, 17 листопада 2014 року позивача відсторонено від проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні та призначено іншого слідчого.

На підставі викладеного, за порушення ст.ст. 2, 28, п.1 ч.2 ст.40 та ст.113 КПК України, допущених при проведенні досудового розслідування у Кримінальному провадженні № 0003926, що виразилось в тяганині та самоусуненні від розслідування обставин кримінального правопорушення підполковника міліції ОСОБА_2 запропоновано звільнити з посади (т.1 а.с.54).

Наказом начальника ГУМВС України в Одеській області № 1356 від 20 квітня 2015 року за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, п. 2.1 Р. IV, п.п. 2.1 та 2.2 Р. III Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, Присяги працівника органів внутрішніх справ, ст.ст. 2, 28, п. 1 ч. 2 ст. 40 та ст. 113 КПК України, допущених при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003926, що виразилось в тяганині та самоусуненні від розслідування обставин кримінального правопорушення, а також систематичне порушення дисципліни, старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод слідчого управління ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_2 звільнено з посади.

07 травня 2015 року за вх. № 3641 у слідчому управлінні ГУМВС України в Одеській області зареєстровано рапорт начальника відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ ГУМВС в області підполковника міліції ОСОБА_4 від 30 квітня 2015 року про те, що старший слідчий цього ж підрозділу підполковник міліції ОСОБА_2, має діюче дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади, оголошене наказом ГУМВС від 12 серпня 2014 року № 2484, з 13 лютого 2015 року не виходила на службу без пояснення причин та не відповідала на телефонні дзвінки.

08 травня 2015 року наказом ГУМВС України в Одеській області № 1596 призначено проведення службового розслідування за фактом невиходу на службу старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5

26 травня 2015 року було затверджено висновок службового розслідування за фактом невиходу на службу співробітника СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5

Під час службового розслідування було встановлено наступне: 24 березня 2015 року сектором медичного забезпечення ГУМВС України в Одеській області на відповідний запит надано інформацію про те, що підполковник міліції ОСОБА_5 зареєструвала лікарняний листок про перебування на лікарняному у пологовому будинку № 1 м. Одеси лише в період з 12 лютого 2015 року по 27 лютого 2015 року, інші документи, які б пояснювали невихід ОСОБА_5 на службу (лист № 17/340 від 25.05.2015), відсутні.

За порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV, п.п. 2, 4 розділу III Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, Присяги працівника органів внутрішніх справ України та зобов'язань, наданих при прийнятті на службу до ОВС України, що виразилось у особистій недисциплінованості, невиході на службу з 27 лютого 2015 року по 25 травня 2015 року, а також у відмові надати відповідні документи про причини своєї відсутності за місцем роботи, старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_2 звільнити з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

27 травня 2015 року наказом ГУМВС України в Одеській області № 1802 за порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-1V, п.п. 2, 4 розділу III Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, Присяги працівника органів внутрішніх справ України та зобов'язань, наданих при прийнятті на службу до ОВС України, що виразилось у особистій недисциплінованості, невиході на службу з 27 лютого 2015 року по 25 травня 2015 року, а також у відмові надати відповідні документи про причини своєї відсутності за місцем роботи, старшого слідчого відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_2 звільнити з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

Наказом ГУМВС України в Одеській області № 334 о/с від 04 червня 2015 року ОСОБА_5 звільнено за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України у запас Збройних сил України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях ОСОБА_2 ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними і дією (бездіяльності) порушника дисципліни.

Також, на правову позицію суду першої інстанції мали вплив обставини, встановлені судовими рішеннями Одеського окружного адміністративного суду, якими були скасовані дисциплінарні стягнення, що були накладені на позивача у 2014 році.

Згідно зі вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що при постановленні рішення, судом першої інстанції правильно вирішена справа по суті, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми, Кабінет Міністрів УРСР своєю постановою від 29 липня 1991 року затвердив Положення № 114.

Так, приписами п.п. «є» п. 64 Положення № 114 визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Поняття службової дисципліни, дисциплінарного проступку і підстави звільнення з органів внутрішніх справ наведені в Дисциплінарному статуті органів внутрішніх справ України, затвердженому Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту (в редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин) службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Стаття 7 Дисциплінарного статуту (в редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин) визначає обов'язки осіб рядового та начальницького складу та, зокрема, зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Одним із видів дисциплінарних стягнень, яке може накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, є звільнення з органів внутрішніх справ (ст. 12 Дисциплінарного статуту).

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (ст. 2 Дисциплінарного статуту).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС, який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Поряд з цим, абз.2 ст.18 Дисциплінарного статуту передбачає, що такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила. Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника ОВС і його ставлення до вчиненого.

Підставою для проведення службового розслідування за фактом порушення ОСОБА_2 кримінального процесуального законодавства стало те, що вона, на думку суб'єкта владних повноважень, отримавши 08 квітня 2014 року доручення керівника підрозділу на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, лише 28 квітня 2014 року внесла інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань про прийняття його до провадження.

Крім того, у висновку службового розслідування зазначено, що досудове розслідування переданого кримінального провадження позивачем так і не розпочато, оскільки остання самоусунулась від подальшого проведення розслідування обставин події, не провела жодної слідчої та процесуальної дії, чим порушила розумні строки досудового розслідування.

Все це потягло до винесення спірних наказів, в порядку черговості, та відповідно звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ.

Перший наказ ГУМВС України в Одеській області прийняло 20 квітня 2015 року № 1356, яким застосувало до позивача дисциплінарне стягнення - звільнення з посади старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області підполковника міліції ОСОБА_2

Проведений аналіз правомірності винесення вказаного наказу свідчить про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003926 було розпочато 28 листопада 2013 року старшим слідчим в ОВС ВР ДТП СУ підполковником міліції ОСОБА_3

Апелянт наполягає на тому, що 08 квітня 2014 року вказане кримінальне провадження було доручено позивачу, у зв'язку з трагічною загибеллю слідчого Шевченка О.М.

Стаття 214 Кримінального процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює питання про початок досудового розслідування. Так, в даній статті передбачено, що досудове розслідування може здійснюватися лише після його доручення.

Так, останнє речення частини 1 даної статті передбачає, що слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, на вимогу суду першої інстанції, представник суб'єкта владних повноважень не спромігся надати докази щодо наявності доручення від 08 квітня 2014 року керівника органу досудового розслідування на проведення ОСОБА_2 процесуальних дій, відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Як стверджує позивач, таке кримінальне провадження вона отримала лише 28 квітня 2014 року, результатом чого стало внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_2 не мала права до 28 квітня 2014 року здійснювати будь-які процесуальні дії та приймати процесуальні рішення по вказаному кримінальному провадженню.

Отже, висновок суду першої інстанції, щодо відсутності в діях позивача ознак порушення службової дисципліни, визначеної в ст.7 Дисциплінарного статуту (в редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин) є законним та обґрунтованим.

Є також обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що дисциплінарне стягнення, яке накладено наказом від 20 квітня 2015 року за № 1356, відбулось з порушенням строків встановлених ст.16 Дисциплінарного статуту. Дана стаття передбачає, що дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку.

Крім того, судом першої інстанції вірно враховано доводи позивача, що згідно листка непрацездатності серії АГГ №746881 (т.1 а.с.33), який видано КУ «Міська клінічна лікарня №1», ОСОБА_2 з 14 квітня 2015 року по 24 квітня 2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні. Тобто, виконання дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади позивача в період її непрацездатності призвело до порушення суб'єктом владних повноважень вимог ст.18 Дисциплінарного статуту.

Переходячи до правомірності іншого наказу №1802 від 27 травня 2015 року колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний наказ, як і попередній, був прийнятий під час перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні з 26 травня 2015 року по 12 червня 2015 року (листок непрацездатності серії АГЕ №461710) (т.1 а.с.171).

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із преюдиціальних обставин, встановлених рішеннями Одеського окружного адміністративного суду у справах №815/6104/14 та №815/5183/14 від 19 лютого 2015 року та 17 жовтня 2014 року, що набрали законної сили.

Ці судові рішення спростовують висновки службового розслідування від 26.05.2015 р., які передували винесенню спірного наказу про те, що ОСОБА_2 має діюче дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади, оголошене наказом ГУМВС від 12.08.2014 р..

Зміст спірного наказу свідчить про те, що позивач не виходила на службу з 27.02.2015 р. по 25.05.2015 р. та відмовлялася надати документи про причини своєї відсутності за місцем роботи.

Проте, в матеріалах справи є докази, які підтверджують знаходження позивача на лікарняному весь цей період та надання нею рапорту до керівництва про знаходження на лікарняному (т.1 а.с.192).

Враховуючи, що наказ від 04 червня 2015 року № 334ос є похідним від наказу №1802 від 27 травня 2015 року, колегія суддів вважає прихильним рішення суду першої інстанції щодо визнання його протиправним та скасування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують викладених вище висновків, крім того, апеляційна скарга взагалі не містить посилань, в чому саме порушено норми матеріального або процесуального права судом першої інстанції.

Враховуючи протиправність прийнятих наказів, позовна вимога про поновлення підполковника міліції ОСОБА_2 на службі в органах внутрішніх справ на попередній посаді старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області з 05 червня 2015 року підлягає задоволенню.

Поряд з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно стягуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 червня 2015 року по день ухвалення постанови суду першої інстанції (01 липня 2016 року), безпідставно не зазначив конкретну суму такого стягнення.

Вирішуючи дане питання колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до пункту 8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Зміст наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що у випадках стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення постанови суду як акту правосуддя, з яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства, та середньоденний заробіток позивача. Отже, суд визначає конкретну суму коштів, яка стягується з відповідача.

Відповідно до довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВС України в Одеській області №696 від 07 червня 2016 року сума доходів ОСОБА_2 за квітень-травень 2015 року становить 3785,03 грн. (т.2 а.с.85).

Виходячи з розрахунку кількості робочих днів за вказані місяці, розмір грошового забезпечення за 1 робочий день складає 94,62 грн.

Таким чином, за період з 05 червня 2015 року (день, наступний за днем звільнення) до 01 липня 2016 року (день ухвалення постанови суду першої інстанції) розмір грошового забезпечення складає:

- червень 2015 року - неповний місяць - 1608,54 грн.

- липень 2015 року - червень 2016 року = 23 938,60 грн.

Всього розмір грошового забезпечення з 05 червня 2015 року до 01 липня 2016 року складає 25 547,14 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідним стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь позивача суму грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу в розмірі 25 547,14 грн.

Виходячи з того, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, рішення суду, на підставі п.1 ч.1 ст.201 КАС України, підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Одеській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування наказів та поновлення на посаді - змінити, виклавши шостий абзац резолютивної частини в наступній редакції:

«стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 червня 2015 року до 01 липня 2016 року на підставі розрахунку-довідки №696 від 07 червня 2016 року про нарахування заробітної плати за останні два місяці, що передували звільненню в сумі 25 547 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот сорок сім) грн. 14 коп., з відрахуванням з цієї суми обов'язкових платежів».

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова