Справа № 343/1339/16-а
Суддя: Головенко О.С.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 343/1339/16-а
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2016 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої - судді Головенко О. С.
секретаря судового засідання Бойко Н.З.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 1 батальону УПП в м.Івано-Франківськ Павлюка Тараса Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и в:
14.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову від 30.06.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 КУпАП, посилаючись на відсутність в його діях складу правопорушення та закрити провадження у справі.
Вимоги обгрунтовує тим, що постанова про накладення штрафу в сумі 510 грн. є незаконною з тих підстав, що з її змісту вбачається про здійснення ним зупинки транспортного засобу в порушенні вимоги п.15.9 «г» ПДР України у забороненному місці, тобто ближче 10 метрів до пішоходного переходу. В той же час в постанові зазначено, що він вчинив правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом, що не відповідає дійсності.
Окрім того, просить поновити йому строк на оскарження, який пропущено з поважних причин . Підставами для поновлення строку вважав те, що оскаржену постанову він не підписував та не отримував від працівників поліції (ці дії замість нього вчиняла дружина), а він ознайомився з її змістом і виявив помилку - 07 липня 2016року.
В зв"язку з тим, що ОСОБА_1 на час звернення до суду виконував обов"язки голови Долинського районного суду, то ухвалою цього суду від 19.07.2016 року справу передано на розгляд до Болехівського міського суду.
Під час розгляду справи позивач підтримав позовні вимоги та не заперечував того факту, що він дійсно в той день зупинив автомобіль біля пішоходного переходу, не дотримавшись певної відстані, оскільки не мав змоги зупинитись в іншому місці. Але не погоджується з тим, що в постанові через допущену відповідачем описку зазначено, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.126 КУпАП.
Також вважає, що працівники поліції діяли неупереджено, оскільки постанову складено тільки відносно нього, незважаючи на те, що інші автомобілі були припарковані з такими ж порушеннями.
Зазначив, що маючи постанову, він 07 липня 2016року прийшов в банк для здійснення оплати штрафу і тільки там, прочитавши її зміст, виявив помилку щодо неправильного зазначення статті, за якою його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Тому за твердження позивача, саме з цієї дати слід рахувати строк звернення до суду, який би мав закінчитися 17 липня 2016року, а він звернувся 14.07.2016 року.
04.10.2016 року ухвалою суду позов залишено без розгляду на підставі ст.100 КАС України в зв"язку з пропуском строку звернення до суду.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.11.2016 року вказана ухвала скасована, а справа направлена для продовження судового розгляду .
Представник відповідача в судові засідання, призначені на 14 та 27 грудня 2016 року (після повернення справи з апеляційної інстанції) не з"явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи ( а.с.100,103).
Вказані дії відповідача дають підстави суду у відповідності до вимог ст.128 КАСУ продовжити розгляд справи у його відсутності на підставі наявних доказів.
В судовому засіданні 04.10.2016 року представник відповідача позов не визнав та на підтвердження вчинення позивачем правопорушення надав суду відеоматеріали, які були оглянуті в судовому засіданні. Вважає, що в даному випадку в постанові допущена описка і не правильно зазначено статтю, за яку позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, замість ст. 122 КУпАП помилково зазначено ст.126 КУпАП. Надав витяг з автоматизованої системи "Армор", у якій облікована постанова ПС №678529 від 30.06.2016року з виправленням технічної описки (зазначено ч.3 ст.122 КУпАП). Просив адміністративний позов залишити без розгляду у зв`язку з пропущенням 10-денного строку звернення до суду.
Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормою частини 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 30.06.2016 року інспектор роти 1 батальону УПП в м.Івано-Франківськ Павлюк Т.М. виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 510 грн. за ч.3 ст. 126 КУпАП.
Із змісту постанови вбачається, що 30.06.2016 року о 19 год.15 хв. на вул.Новгородській, 24-б в м.Івано-Франківську водій здійснив зупинку автомобіля VOLКSWAGEN Touareg в забороненному місці, а саме ближче 10 м. до пішоходного переходу, чим порушив п.15.9 г ПДР України.
Частиною 3 ст. 126 КУпАП ( за якою позивача притягнуто до відповідальності) передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до положення п.15.9 «г» Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м. від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.
Таким чином, зі змісту постанови вбачається, що позивач здійснив зупинку в забороненому місці ( що він, власне і не заперечує), але притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу за ч.3 ст. 126 КУпАП, тобто за правопорушення, яке не вчиняв .
Саме з цих підстав позивач вважає вказану постанову незаконною та оскаржив її в суді.
У відповідності до вимог ст. 293 КУпА суд при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач визнав факт складання оскарженої постанови з технічною опискою, замість ст.122 КУпАП зазначено ст.126 КУпАП та надав копію такої постанови у судове засідання (а.с.54).
При таких обставинах, суд вважає, що виправити помилку в постанові можливо тільки шляхом її скасування. При цьому надіслати справу на новий розгляд є неможливо в зв"язку з тим, що закінчилися строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП (два місяці з дня виявлення).
Заперечуючи позовним вимогам, відповідач просив залишити вимоги без розгляду за пропуском строку звернення до суду, в той час, як позивач подав клопотання про поновлення йому вказаного строку.
Питання про поновлення строку позивачу вже було предметом розгляду в суді.
Скасовуючи ухвалу суду від 04.10.2016 року про залишення позовних вимог без розгляду, апеляційний суд звернув увагу на те, що судом дана передчасна юридична оцінка фактичним обставинам справи.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст.289 КУпАП скарга на постанову про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови.
З матеріалів справи вбачається, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена 30 червня 2016 року. Позивач при поданні позову 14 липня 2016 року заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, мотивоване тим, що строк такого звернення пропущений з поважних причин, оскільки він такої не підписував, її підписувала його дружина, котра є власником транспортного засобу, а зі змістом оскаржуваної постанови позивач ознайомився при здійснення оплати штрафу 07 липня 2016 року, виявивши помилку при кваліфікації вчиненого правопорушення, оскаржив таку.
Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.
Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.
Враховуючи мотиви причин пропуску строку звернення до суду, фактичні обставини справи, визнання відповідачем допущеної помилки при складанні постанови, суд приходить до висновку про поновлення позивачу строку звернення до суду.
Крім того, необхідне зазначити, що в іншому випадку суд позбавив би позивача його можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані ст.6 КАС України.
Стосовно позовних вимог про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Під дискреційним повноваженням суд повинен розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
Так, питання закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення віднесено до виключної компетенції відповідача.
За таких обставин суд, дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, не має права перебирати на себе повноваження суб`єкта владних повноважень у відповідних правовідносинах, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те , що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не надав суду доказів інших судових витрат, понесених ним, то питання щодо розподілу судових витрат в користь позивача не підлягає вирішенню судом .
На підставі викладеного ст.19 Конституції України, ст. 254, 256, 283, 288, 293 КУпАП, керуючись ст.2,6,158,159-163, 171-2 КАС України суд,-
п о с т а н о в и в :
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.
Позов задоволити частково .
Скасувати постанову інспектора роти 1 батальону УПП в м.Івано-Франківськ Павлюка Тараса Михайловича серії ПС2 №675829 від 30.06.2016року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу розміром 510 (п`ятсот десять) гривень за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В іншій частині вимог відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Болехівський міський суд до Львівського Апеляційного адміністративного суду.
У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАСУ апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя Головенко О.С.