Справа № 200/21277/16-а
Суддя: Шевцова Т. В.
Дата ухвалення: 2016-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/878/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.,

при секретарі Южаковій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області ОСОБА_2, третя особа: управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про визнання протиправними дії та про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з вказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 25 жовтня 2016 року, він звернувся до державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області через Центр надання адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради (Далі ЦНАП) з відповідною заявою та доданими до неї документами, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 02.01 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: м. Дніпро, Соборний (Жовтневий) район, площа Успенська (Демяна Бєдного), 11Д, та документом, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки, а також іншими для здійснення державної реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з формуванням відповідного Витягу.

3 листопада 2016 року, державним кадастровим реєстратором управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області ОСОБА_2 за результатами розгляду вищевказаних документів, прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, яке зареєстроване в ЦНАПі 07.11.2016 за вх.№68-215-11-2016 з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Ознайомившись з підставами, зазначеними Відповідачем в оскаржуваному рішенні про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, яке зареєстроване в ЦНАПі 07.11.2016 за вх.№68-215-11-2016 позивач вважає, що такі дії в результаті яких прийнято рішення протиправним, а це рішення такими, що прийняте з порушенням вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру та Закону України «Про державний земельний кадастр» виходячи з того, що воно не мотивоване та прийняте за відсутності законодавчих підстав.

Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи без технічної фіксації процесу, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача та третьої особи також в судове засідання надала заяву про розгляд справи без технічної фіксації процесу, та заперечення на позовну заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позивних вимог.

Оцінивши обставини у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2016 року, Позивач звернувся до державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області через Центр надання адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради (Далі ЦНАП) з відповідною заявою та доданими до неї документами, зокрема,. технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 02.01 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: м.Дніпро, Соборний (Жовтневий) район, площа Успенська (Демяна Бєдного), 11Д, та документом, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки, а також іншими для здійснення державної реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з формуванням відповідного Витягу.

3 листопада 2016 року, державним кадастровим реєстратором управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області ОСОБА_2 за результатами розгляду вищевказаних документів, прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, яке зареєстроване в ЦНАПі 07.11.2016 за вх.№68-215-11-2016 з підстав невідповідності поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Як вбачається з відмови Відповідача від 03.11.2016 року вона обґрунтована тим, що «відповідно до рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.12.2001 №3390 земельну ділянку по вул. Демяна Бєдного, 11-Б передано в спільну довгострокову оренду Українсько-панамському товариству з обмеженою відповідальністю «Агропостачбуд» для проектування, реконструкції та будівництва нежитлового будинку замість того, що був знищений пожежею, код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.10.5 (інша промисловість). Відповідно до статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Вид документації із землеустрою не відповідає вимогам статті 20 Земельного кодексу України. Вид документації із землеустрою привести у відповідність до вимог чинного законодавства. Рекомендую: привести матеріали документації із землеустрою у відповідність до вимог чинного законодавства».

Крім того, Відповідачем в оскаржуваному рішенні зазначено поштову адреса земельної ділянки пл. Демяна Бєдного, 11-Б, не зважаючи на те, що позивачем подано технічну документацію із землеустрою в якій вказано адресу ділянки, що відводиться пл. Демяна Бєдного, 11-Д.

Не містить це рішення інформації про площу (розмір) земельної ділянки, її кадастрового номеру, строку оренди та ідентифікуючих відомостей про договір оренди землі, зокрема таких як: дата укладання договору, дата та реєстраційний номер нотаріального посвідчення, даних нотаріуса який це робив, дати та номера державної реєстрації і даних державного реєстратора, а також внесення змін чи доповнень до нього. Тобто чи набуто (реалізовано) право користування вищевказаною земельною ділянкою на умовах оренди, що в свою чергу робить не можливим ідентифікацію цієї земельної ділянки шляхом співставлення чи порівняння із земельною ділянкою, що відводиться.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: обов'язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об'єкти; єдності методології ведення Державного земельного кадастру; об'єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; безперервності внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру, що змінюються; документування всіх відомостей Державного земельного кадастру (ст.5 Закону).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив'язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об'єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати законодавству.

Згідно ч. 4 ст. 23 вищенаведеного Закону передбачено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначає Порядок ведення Державного земельного кадастру, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (Далі - Порядок).

Відповідно до пункту 107 Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Відповідно до п.110 Порядку для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; електронний документ; що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки. Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

Частиною 6 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначені підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, якими є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Як встановлено п.67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку. Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України «Про Державний земельний кадастр». Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Згідно з п.111 Порядку № 1051 Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним із точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Отже, Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року, передбачений алгоритм дій Державного кадастрового реєстратора при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки. Зокрема, до обов'язків Державного кадастрового реєстратора відноситься обов'язок перевіряти відповідність поданих документів вимогам пункту 67 та електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

Таким чином, законодавцем визначений перелік документів, які необхідно долучити до заяви про державну реєстрацію земельної ділянки.

Неподання таких або їх невідповідність вимогам ст. 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр» є підставою для відмови у реєстрації земельної ділянки.

Водночас, не зважаючи на дотримання позивачем вище перелічених законодавчих та нормативно-правових актів, Відповідачем було безпідставно відмовлено у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки всупереч вищевикладеним приписам Закону.

Згідно п.115 Порядку Державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки.

Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі обєкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Разом з тим, цією ж нормою Закону (ст. 55) передбачено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Порядок встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначений Інструкцією про встановлення (відновлення) між земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затверджений наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 08 травня 2010 року №376, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/1768 (Далі - Інструкція).

Згідно п.1.2 розділу І Інструкції встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до п.2.8 розділу II Інструкції технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі його наявності); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документів із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Таким чином, вищевикладене свідчить про вчинення Відповідачем протиправних дій, наслідок яких стало прийняття протиправного рішення про відмову в здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, загальною площею 0,0684 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: м. Дніпро, Соборний (Жовтневий) район, площа Успенська (Демяна Бєдного), 11Д на підставі складеної ТОВ «ГЕОЛЕНД 2000» технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за гр. ОСОБА_1.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 статті 18 КАС України передбачено, що справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Абзацом першим частини 1 статті 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» встановлено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України, а згідно з частиною 2 цієї статті - територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватися в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, …

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 № 14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2015 за № 179/26624 із змінами, внесеними наказом Мінрегіонбуду № 116 від 27.05.2015, затверджено Положення про Управління (Відділ) Держгеокадастру у районі в пункті 1 якого зазначено, що Управління (Відділ) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 Кодексу адміністра-тивного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування , інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 2 статті 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у осіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових акт правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову ОСОБА_1 про протиправність дій державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області ОСОБА_2 та зобовязання останньої вчинити певні дії.

Відповідно до ст.94 КАС України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7-12, 14, 15, 17-19, 41, 69-71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області ОСОБА_2, третя особа: управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області про визнання протиправними дії та про зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області ОСОБА_2, щодо відмови у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей стосовно державної реєстрації земельної ділянки, загальною площею 0,0684 га, код цільового використання (КЦВПЗ) - 02.01 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить на праві власності гр. ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та розташована за адресою: м. Дніпро, Соборний (Жовтневий) район, площа Успенська (Демяна Бєдного), 11Д, на підставі технічної документації із землеустрою, складеної ТОВ «ГЕОЛЕНД 2000» шляхом видачі рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 03 листопада 2016 року, зареєстрованого в Центра надання адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради 07.11.2016 за вх.№68-215-11-2016.

Зобовязати державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області (м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна (вул. Набережна ім. «В. І. Леніна»), 29А), протягом десяти днів з дня набрання цим судовим рішенням законної сили, вчинити певні дії по внесенню до Державного земельного кадастру, відомостей щодо державної реєстрації земельної ділянки, загальною площею 0,0684 га, код цільового використання (КЦВПЗ) - 02.01 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належного на праві власності гр. ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: 49000, м. Дніпро, Чечеловський (Красногвардійський) район, АДРЕСА_1) та розташована за адресою: м.Дніпро, Соборний (Жовтневий) район, площа Успенська (Демяна Бєдного), 11Д, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості), складеної ТОВ «ГЕОЛЕНД 2000», про що видати Витяг з Державного земельного кадастру, що міститиме ці відомості.

Стягнути з державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області ОСОБА_2 (м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна (вул. Набережна ім. «В. І. Леніна»), 29А) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: 49000, м. Дніпро, Чечеловський (Красногвардійський) район, АДРЕСА_2) сплачений судовий збір в розмірі 580 (пятсот вісімдесят) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя ОСОБА_3