Справа № 527/1968/16-а
Суддя: Левицька Т. В.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 527/1968/16-а
провадження № 2-а/527/65/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретареві - Папенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління Патрульної поліції м. Кременчук молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Управління Патрульної Поліції в м. Кременчук, про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 09.09.2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з позовною заявою до інспектора роти №3 батальйону Управління Патрульної поліції м. Кременчук молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 09.09.2016 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що при складанні протоколу про вчинення адміністративного правопорушення 09.09.2016 інспектором Шкурапетом О.С. не були з'ясовані всі обставини справи та були порушені вимоги ст. 254 КУпАП,а саме: не вручено під розписку протокол про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, позивач зазначив, що його автомобіль дійсно перебував на майданчику для стоянки автомобілів по вул. Центральній, 222, у м. Глобине, але на місці, яке передбачає загальну стоянку і не містить спеціальної розмітки із зображенням інвалідного візка, а отже дозволяє паркуватися всім транспортним засобам, таким чином склад адміністративного правопорушення в його діях відстутній. Постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.09.2016 він отримав поштою 17.09.2016, тому строк оскарження названої постанови рахується саме з цієї дати.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Прохав розглянути справу за його відсутності, у письмовому запереченні вказував, що відповідно до приписів ст.ст. 222, 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих у автоматичному режимі. Розгляд адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП входить до компетенції Національної поліції, саме тому, ним на місці вчинення правопорушення було винесено постанову без складання відповідного протоколу. Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся у присутності позивача на місці вчинення із застосуванням технічного приладу відеозйомки нагрудної відеокамери.

Представник третьої особи - Управління Патрульної Поліції в м. Кременчук у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Прохав розглянути справу за його відсутності. Проти позову заперечував з підстав, викладених у письмовому запереченні відповідача. Крім того, прохав залишити позову заяву без розгляду у звязку із пропущенням строку оскарження.

Згідно п. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що відносно позивача ОСОБА_1 інспектором роти №3 батальйону Управління Патрульної поліції м. Кременчук молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 09.09.2016 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно якої позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1, 09.09.2016 о 05.00 год. в м. Глобине по вул. Леніна, 222, не виконав вимоги дорожнього знаку «Місце для стоянки із табличкою інваліди» (7.17) чим порушив р. 33 п. 5.38 ПДР України, чи скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 19 Конституції України постає, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставах, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його скоєнні та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ст.. 222 КУпАП Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З дослідженого судом відеозапису з нагрудної відеокамери про фіксацію адміністративного правопорушення вбачається, що позивач ОСОБА_1 дійсно перебував 09.09.2016 о 05.00 год. на майданчику для стоянки автомобілів по вул. Центральній (Леніна), 222, у м. Глобине. Біля вказаного майданчика розміщено дорожній знак з літерою «Р» - «Місце для стоянки», знизу дорожнього знаку розміщена додаткова табличка «Інваліди», яка вказує на те, що на даному майданчику виділено відповідною розміткою спеціальне місце для паркування інвалідів. Проте відеозапис не містить жодних даних про те, що автомобіль позивача займав саме місце для паркування інвалідів. Названий майданчик передбачає загальну стоянку автомобілів, крім території, окремо виділеної для потреб інвалідів, і яка має спеціальне позначення зображення інвалідного візка, та відділена спеціальною розміткою.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обовязковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідач не надав суду докази, які підтверджують перебування автомобіля позивача на стоянці саме на місці із спеціальним позначенням для інвалідів, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови ПВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КпАП України. Зокрема, у постанові потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, винесеній відносно позивача, відсутні докази порушення ним правил дорожнього руху. Окрім того, з відеозапису вбачається, що він заперечував свою вину, вказував, що стоянка є загальною для всіх автомобілів, окрім спеціально розміченого місця із зображенням інвалідного візка, однак інспектором патрульної поліції його заперечення не були прийняті до уваги, та не було наведено жодних мотивів відхилення наданих ним пояснень.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкту владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Частиною четвертою даної статті Закону передбачено, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний надати суду всі документи і матеріали, які у нього маються і можуть бути використані, як докази по справі. З вказаної норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв'язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб'єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов'язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріли, які можуть бути використані як докази у справі.

Докази того, що позивачем не було дотримано вимоги ПДР України та КУпАП в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладене, суд вважає не доведеною винність позивача у скоєнні правопорушення, вказаного в постанові по справі про адміністративне правопорушення, тому адміністративний позов в частині скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - підлягає задоволенню.

Разом з тим, оскільки здійснення провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції, відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП, тому в частині позовних вимог ОСОБА_1 про закриття провадження по адміністративній справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 14-1, 280 КУпАП, ст. ст. 10, 69-71, 158-163, 167 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління Патрульної поліції м. Кременчук молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Управління Патрульної Поліції в м. Кременчук, про визнання незаконною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 09.09.2016 - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 071837 від 09.09.2016 року, винесену інспектором роти №3 батальйону Управління Патрульної поліції м. Кременчук молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень - скасувати.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. В. Левицька