Справа № 442/3393/16-а
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року справа № 442/3393/16-а

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Іванес Х.О.

за участю : представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2,ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування постанови

Встановив:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області про скасування постанови №49-0025 від 15.04.2016 року про накладення штрафу в розмірі 4134 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради не є комерційною організацією та позбавлений інших джерел фінансування окрім субвенцій з бюджету, тому не повинен нести відповідальність за наслідки , які настали не з його вини. Вказує, що у звязку з недостатнім фінансуванням витрат на оплату праці працівників освітньої галузі міста Дрогобича, позивач неодноразово звертався із листами до відповідних органів про виділення додаткових коштів для своєчасної виплати заробітної плати, грошових винагород, індексації тощо. Тому, позивач вважає, що в його діях відсутня протиправна бездіяльність, за яку законом передбачена фінансова відповідальність.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Посилання позивача на ту обставину, що порушення вимоги законодавства про працю зумовлено тим, що Відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради фінансується за рахунок субвенції з державного бюджету та те, що виплата індексації проводилась в міру надходження коштів не є підставою для звільнення від відповідальності згідно з ст.265 КЗпП України. Зазначив, що для винесення постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, згідно з ст.265 КЗпП України достатньо встановити факт правопорушення, що було зроблено державними інспекторами під час проведення позапланової перевірки.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечили повністю, з підстав, наведених у письмових запереченнях, просили у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 11 березня 2016 року по 21 березня 2016 року головним державним інспектором Сироїжко Ольгою Євстахівною Головного управління Держпраці у Львівській області було проведено позапланову перевірку з питань додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради, за результатами якої складено акт перевірки від №9.

На підставі акту перевірки Головним управлінням Держпраці у Львівській області була винесена постанова №9-0025, якою відповідно до абзацу третього частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, за порушення законодавства про працю на Відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради накладено штраф у розмірі 4350 грн.

До таких висновків відповідач прийшов зважаючи на те, що позивач при звільненні ОСОБА_4 порушив вимоги ст. 116 Кодексу законів про працю України, а саме не виплатив у день звільнення належні суми вказаному працівнику.

Не погоджуючись з винесеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.

Як визначено пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМ України від 11 лютого 2015 року №96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру проведення відповідачем перевірок встановлено Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 2 липня 2012 року №390 (далі - Порядок №390).

Пунктом 7 Порядку №390 визначено, що за результатами перевірки складається акт перевірки.

Питання накладення штрафів врегульоване Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Відповідно до пункту 2 зазначеної постанови штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Абзацом 4 пункту 2 наведеної постанови передбачено, що штрафи можуть бути накладені на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

В ході розгляду справи зясовано, що за результатами проведення перевірки Головним управлінням Держпраці у Львівській області було складено акт перевірки від 21 березня 2016 року №9, у якому зафіксовано порушення позивачем вимог частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від відділу освіти не проводиться в день звільнення. Такі виплати проведені в термін, що перевищує один місяць після звільнення. А саме: наказом №104 від 16.06.2015 ОСОБА_4 звільнена з 16 червня 2015 року згідно з п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, виплата проведена в сумі 1965,00 грн. згідно з платіжним дорученням №1614 від 16.06.2015 та згідно з платіжним дорученням №1623 від 17.06.2015 в сумі 2935 грн.

Однак, на час звільнення ОСОБА_4 (16.06.2015) не забезпечено нарахування та виплату їй індексації грошових доходів, яка є складовою частиною заробітної плати.

З представлених до перевірки зарплатних документів встановлено, що індексація заробітної плати ОСОБА_4 в розмірі 2283,80 грн. адміністрацією установи нарахована в грудні 2015 року і після відповідних утримань виплачена платіжним дорученням № 2367 від 29.12.2015 в сумі 1837,01 грн.

Згідно з статтею 21 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства на підставі укладеного трудового договору.

За приписами статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Не виплата вчасно розрахункових коштів є підставою для стягенння середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Системний аналіз вказаних приписів законодавства про працю дає підстави суду дійти висновку, що невиплата чи несвоєчасна виплата заробітної плати звільненому працівнику є фінансовим правопорушенням, яке допускає роботодавець та за яке законодавством передбачена фінансова відповідальність у вигляді штрафу.

Водночас суд зазначає, що фінансова відповідальність, як різновид юридичної відповідальність, повинна застосовуватись до правопорушника за умови виявлення компетентним органом ознак фінансового правопорушення та доведення його вини у порушенні вимог законодавства.

Отже, обовязковими ознаками фінансового правопорушення є протиправність та винність особи.

Протиправність полягає у порушенні роботодавцем приписів законодавства, обовязкових для виконання. Винність особи у вчиненні фінансового правопорушення полягає у відношенні порушника до такого діяння чи бездіяльності, які можуть бути умисними чи необережними.

Таким чином, фінансова відповідальність може застосовуватись та є обґрунтованою за умови доведення наявності в сукупності таких ознак протиправності та винності в діях чи бездіяльності особи, зокрема, роботодавця.

В даному випадку судом встановлено наявність ознак протиправності в діях позивача щодо несвоєчасної виплати індексації працівникам при їх звільненні.

Водночас, як встановлено судом та не заперечується відповідачем, таке порушення повязане з відсутністю коштів на виплату таких платежів. При цьому, судом враховано, що виплата заробітної плати (в тому числі індексації) для працівників шкіл міста Дрогобича проводиться виключно за рахунок субвенцій з державного бюджету.

В обґрунтування позовних вимог позивачем долучено до матеріалів справи докази того, що в кошторисних призначеннях на 2015 рік для Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради було передбачено кошти на виплату заробітної плати лише на 10,5 місяців, включно на виплату заробітної плати, доплат та щорічної винагороди в розмірі 10% від посадового окладу педагогічним працівникам, але не було передбачено коштів на виплату індексації. Лише у грудні 2015 року з державного бюджету позивачу було додатково виділено частину необхідної суми для виплати індексації в розмірі 4467100 грн., при потребі в сумі 7305300 грн., тобто, для виплати заробітної плати працівникам, позивачу не надано коштів в сумі 2838200 грн.

Судом враховано, що позивач у 2015 році неодноразово звертався до департаменту з питань освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, секретаря міської ради з листами про виділення коштів для виплати заробітної плати працівникам шкіл міста Дрогобича.

При цьому, протягом серпня-грудня 2015 року позивачем своєчасно було виплачено індексацію заробітної плати працівникам дошкільних навчальних закладів, позашкільних закладів, централізованої бухгалтерії та апарату відділу освіти в цілому, тобто тих структурних підрозділів, виплата заробітної плати по яких проводиться не за рахунок субвенцій державного бюджету, а за рахунок коштів місцевого бюджету.

На підтвердження поступлення з державного бюджету коштів для виплати індексації на рахунки Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради в зазначений період часу до матеріалів справи долучено довідки про зміни до помісячного розпису асигнувань загального фонду бюджету на 2015 рік.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вказане в акті перевірки порушення строку виплати ОСОБА_4 індексації, допущене у звязку з відсутністю фінансування з державного бюджету, а тому відсутня вина позивача у вчиненні фінансового правопорушення.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі Рисовський проти України Суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (Беєлер проти Італії, Онер'їлдіз проти Туреччини, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, Москаль проти Польщі).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії від 20.05.2010, і Тошкуце та інші проти Румунії від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (Онер'їлдіз проти Туреччини, та Беєлер проти Італії). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (Лелас проти Хорватії).

В контексті даної справи суд зазначає, що Відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради не може нести відповідальність за неналежне виконання зобовязань іншими державними органами, зокрема щодо незабезпечення достатнього та своєчасного фінансування витрат на оплату заробітної плати педагогічним працівникам.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскарженому рішенню відповідача на предмет відповідності його вказаним критеріям суд зазначає, що постанова №49-0025 від 15.04.2016 про накладення на Відділ освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради штрафу в розмірі 4134 грн. прийнята відповідачем з порушенням принципу пропорційності, зокрема, без дотримання балансу між цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення, і несприятливими наслідками для прав позивача, що полягає у необхідності сплати штрафу за бездіяльність, яка допущена без його вини. Крім цього, відповідачем при прийнятті такої постанови не враховано всіх обставин, що мають значення, а тому така постанова є необґрунтованою та підлягаю скасуванню.

У відповідності до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області №49-0025 від 15 квітня 2016 року про накладення штрафу в сумі 4 134 грн.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено 30 грудня 2016 року.

Суддя Гулкевич І.З.