Справа № 815/3992/16
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3992/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м.Одеса

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Холдінгова компанія АО ОМК до Державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці позивача ОСОБА_3 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини ОСОБА_1 обласної державної адміністрації та ОСОБА_1 обласної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_1 міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №25540326 від 23.10.2015 року, виконаний державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2 по обєкту за адресою: м.Одеса, вул..Пушкінська,буд.59, нежилі приміщення першого поверху, обєкт житлової нерухомості загальною площею 520,9 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась Товариство з обмеженою відповідальністю Холдінгова компанія АО ОМК до Державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці позивача ОСОБА_3 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини ОСОБА_1 обласної державної адміністрації та ОСОБА_1 обласної ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_1 міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №25540326 від 23.10.2015 року, виконаний державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2 по обєкту за адресою: м.Одеса, вул..Пушкінська,буд.59, нежилі приміщення першого поверху, обєкт житлової нерухомості загальною площею 520,9 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01.

В судовому засіданні 21.12.2016 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, пославшись на те, що оскарженим рішенням відповідача №25540326 від 23.10.2015 року фактично порушені права позивача та воно вчинено в порушення низки законів та відносно обєкту нерухомого майна, який є охоронюваним обєктом культурної спадщини, оформлення права на які вчиняється за зовсім іншою процедурою, ніж відносно звичайних обєктів нерухомого майна, чого дотримано не було, окрім того, це було вчинено під час дії судового рішення про скасування прав ОСОБА_1 міської ради на вказані нежитлові приміщення та на підставі старого технічного паспорту будівлі від 2004 року, який не відповідав дійсності. Відповідач в судове засідання не прибув, надав письмові заперечення проти позову (а.с.134-137 т.1) та був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи (а.с.32 т.2), але в судове засідання не прибув без поважних причин. Представник третьої особи на боці позивача ОСОБА_1 обласної ради підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, визначених у письмових поясненнях з урахуванням того, що вказана будівля є памятником архітектури та перебуває у комунальній власності ОСОБА_1 обласної ради, що виключало можливість оформлення права власності на нього за ОСОБА_1 міською радою. Представник третьої особи на боці позивача ОСОБА_3 культури, національностей, релігій та охорони обєктів культурної спадщини ОСОБА_1 обласної державної адміністрації був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи, подав письмові пояснення за позовними вимогами (а.с.82-83 т.1), в яких просив суд розглядати справу за його відсутністю. Представник третьої особи на боці відповідача ОСОБА_1 міської ради заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що станом на час вчинення оскаржуваної реєстраційної дії 23.10.2015 року позивач втратив право на вказані нежитлові приміщення, а тому воно не порушує його майнові чи інші права, до того ж в рішенні ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду не було зазначено про скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_1 міської ради на вказаний обєкт нерухомого майна, що надавало право уповноваженої особі звернутись до реєстратора та зареєструвати право власності ОСОБА_1 міської ради на спірне приміщення оскарженим рішенням.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників третіх осіб та дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач Приватний нотаріус ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2, на підставі ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є уповноваженою особою та згідно ст.4,8 цього ж Закону здійснює повноваження щодо реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, а тому його рішення, дії чи бездіяльність з цього приводу на підставі ст.55 Конституції України, ч.1, п.2 ч.1 ст.17, ст.104 КАС України можуть бути оскаржені до суду в порядку адміністративного судочинства.

25.11.1999 року між представництвом по управлінню комунальної власності ОСОБА_1 міської ради та ТОВ «Холдінгова компанія «АО ОМК» було укладено договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 520,9 кв. м. за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 59, строком до 29.11.2009 року. Зазначений договір було продовжено на такий самий строк.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.11.2014 року у справі №916/4155/14 за позовною заявою департаменту комунальної власності ОСОБА_1 міської ради до ТОВ «Холдінгова компанія «АО ОМК» про розірвання договору оренди, виселення та стягнення 75 446, 48 грн. в частині розірвання договору оренди та виселення відмовлено.

Постановою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 03.02.2015 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2015 року, зазначене рішення місцевого господарського суду в частині відмови у позові скасовано і прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Розірвано вищезазначений договір оренди нежитлових приміщень від 25.11.1999 року. Виселено ТОВ «Холдінгова компанія «АО ОМК» з приміщення першого поверху, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 59.

Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 15.10.2015 року відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Холдінгова компанія «АО ОМК» про відновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд постанови ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 03.02.2015 року за нововиявленими обставинами.

Не погоджуючись з даним рішенням, ТОВ «Холдінгова компанія «АО ОМК» було подано касаційну скаргу, яку постановою Вищого господарського суду України від 30.12.2015 року задоволено. Ухвалу, якою відмовлено у відновленні пропущеного строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, скасовано. Заяву про перегляд постанови ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 03.02.2015 року за нововиявленими обставинами передано на розгляд до ОСОБА_1 апеляційного господарського суду.

Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 18.02.2016 року заяву про перегляд постанови ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 03.02.2015 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.06.2016 року скасовано ухвалу ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 18.02.2016 року, справу направлено на новий розгляд до ОСОБА_1 апеляційного господарського суду.

Ухвалою ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 27.07.2016 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 18.10.2016 року, відмовлено у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами. Постанову ОСОБА_1 апеляційного господарського суду від 03.02.2015 року у справі №916/4155/14 залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги по цим справам, згідно наведених судових рішень, суд виходив з того, що станом на момент ухвалення вказаних рішень та розгляду заяв про їх перегляд за нововиявленими обставинами позивач по цій справі Департамент комунальної власності ОСОБА_1 міської ради є належним представником власника спірного майна ОСОБА_1 міської ради, оскільки єдиним доказом наявності права власності на спірну будівлю надане рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №25540326 від 23.10.2015 року, виконане державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2 по обєкту за адресою: м.Одеса, вул..Пушкінська,буд.59, нежилі приміщення першого поверху, обєкт житлової нерухомості загальною площею 520,9 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01.

Таким чином, вказане рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2 безпосередньо впливає на права та обовязки позивача по цій справі, в звязку із чим, відповідно до положень ст.55 Конституції України та ч.1 ст.6 КАС України може бути ним безпосередньо оскаржене до суду.

Суд оцінюючи оскаржений акт суб`єкту владних повноважень, виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України, приходить до висновку, що існують підстави для його скасування з наступних підстав:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їхні посадові й службові особи повинні діяти порядком та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст.7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси під час вчинення нотаріальних дій повинні дотримуватися Законів України, постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України, постанов і розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, станом на час вчинення оскаржуваного рішення 23.10.2015 року, були врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону №1952- IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до ч.4 ст.15 Закону №1952-IV, підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частина 1 ст.15 Закону №1952-IV встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав: 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Згідно із ч.1 ст.9 Закону №1952-IV, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно ч.9 ст.15 Закону № 1952-ІV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону, державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на обєкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном.

Таким чином, законодавством не передбачено можливості проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов'язаної із переходом таких прав на об'єкт нерухомості.

Повноваження нотаріусів на виконання реєстраційних дій у Державному реєстрі прав пов'язуються законодавцем із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном.

Приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2 нотаріальна дія з обєктом нерухомого майна за адресою: м.Одеса, вул..Пушкінська,буд.59, нежилі приміщення першого поверху, обєкт житлової нерухомості загальною площею 520,9 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01 станом на 23.10.2015 року, за якою ОСОБА_1 міська рада визначалась в якості набувача права власності на вказаний обєкт нерухомого майна не вчинялася.

Посвідчення факту виникнення, переходу або припинення права на нерухоме майно не мало місця.

За вказаних обставин, реєстрація права власності повинна була вчинятись за загальними, визначеними Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відповідним територіальним органом державної реєстрації прав.

Таким чином, реєстрація права власності за ОСОБА_1 міською радою на обєкт нерухомого майна за адресою: м.Одеса, вул..Пушкінська,буд.59, нежилі приміщення першого поверху, обєкт житлової нерухомості загальною площею 520,9 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01 станом на 23.10.2015 року (без вчинення нотаріальної дії з реєстрації переходу права власності на нього до ОСОБА_1 міської ради) знаходилась в компетенції Реєстраційної служби ОСОБА_1 міського управління юстиції, що виключало можливість вчинення такої реєстрації відповідачем.

Вчинення оскарженої реєстраційної дії відповідачем не відповідає його компетенції, а це згідно положень ч.3 ст.2 КАС України, дає можливість прийти суду до висновку про протиправність оскаржуваного акту за мотиву перевищення відповідачем - субєктом владних повноважень власних владних повноважень.

Окрім того, існують й інші обставини, які дають можливість суду прийти до висновку про протиправність дій державного реєстратора при вчинені ним оскаржуваної реєстраційної дії, що безпосередньо впливає на законність оскаржуваного акту з наступних підстав.

Відповідно до Закону Української PCP «Про охорону і використання памяток історії та культури» нерухомі памятки історії і культури були поділені на памятки загальносоюзного, республіканського та місцевого значення. Перелік памяток історії і культури республіканського значення затверджувався Радою Міністрів Української PCP, а переліки памяток історії і культури місцевого значення затверджувалися виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів.

Згідно із зазначеним Законом виконавчим комітетом ОСОБА_1 обласної Ради народних депутатів було прийнято рішення від 15.08.1985 року № 480 «Про затвердження додаткового переліку пам'яток архітектури місцевого значення та меж заповідної території у м. Одесі», на підставі якого будівлі, розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 59, було надано статус памятки архітектури місцевого значення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 року №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю та власністю адміністративно-територіальних одиниць (коммунальною власністю)» затверджено перелік державного майна України, що передавалось у власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальну власність).

При цьому, згідно з цим переліком у власність обласних рад передавалось не індивідуально визначене майно, а майно підприємств, установ та організацій за галузями господарювання.

Пунктом 3 зазначеної постанови встановлено, що розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя, і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя проводиться облвиконкомами, Київським та Севастопольським міськвиконкомами за участю виконкомів нижчестоящих Рад народних депутатів.

Відповідно до цієї постанови ОСОБА_1 обласною Радою народних депутатів 25.11.1991 року було прийнято рішення №266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного значення та районів області».

Пам'ятки культурної спадщини рішенням ОСОБА_1 обласної Ради народних депутатів від 25.11.1991 року № 266-ХХІ у власність міста Одеси, районів, сіл, селищ передані не були.

Всі нерухомі пам'ятки архітектури та містобудування державної форми власності (згідно з постановами Ради Міністрів УРСР та рішеннями виконкому ОСОБА_1 обласної Ради народних депутатів про затвердження переліків нерухомих пам'яток історії та культури в Одеській області), в тому числі спірна будівля, були прийняті у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст Одеської області (комунальну власність ОСОБА_1 обласної Ради народних депутатів).

Правовий режим використання памяток культурної спадщини з 1978 по 2000 рік визначався Законом УРСР «Про охорону і використання памяток історії і культури». Відповідно до статті 7 даного Закону державне управління в галузі охорони і використання пам'яток історії та культури здійснювалось, зокрема, виконавчими комітетами обласних Рад народних депутатів.

Статтею 8 Закону визначалось, що виконавчі комітети обласних Рад народних депутатів затверджують переліки пам'яток історії та культури місцевого значення, встановлюють зони їх охорони, а також вирішують інші питання в галузі охорони і використання пам'яток історії та культури, віднесені до їх відання законодавством Союзу PCP і Української PCP.

В свою чергу, у статті 21 Закону було закріплено, що будинки і споруди, віднесені до пам'яток історії та культури, надаються в користування державним, кооперативним, іншим громадським підприємствам, організаціям, установам, а також іншим організаціям і особам виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів. Тим самим. Законом УPCP «Про охорону і використання памяток історії і культури» було чітко визначено повноваження саме обласних Рад народних депутатів бути розпорядником памяток культурної спадщини.

У звязку з необхідністю визначення системності управління пам'ятками культурної спадщини для забезпечення нормальних умов розвитку сфери охорони і використання нерухомих пам'яток історії і культури до кінцевого розмежування цих об'єктів між центральними органами державної влади і адміністративно-територіальними одиницями 12.05.1993 року ОСОБА_1 обласною Радою народних депутатів було прийнято рішення № 449-ХХІ «Про заходи для охорони та використання нерухомих пам'яток історії і культури в Одеській області», відповідно до якого нерухомі пам'ятки історії і культури в Одеській області прийнято до комунальної власності обласної ради (копія наявна в матеріалах справи). Крім того, додатком до цього рішення затверджено перелік постанов та рішень виконкому ОСОБА_1 обласної Ради народних депутатів, якими було затверджено списки нерухомих пам'яток історії та культури в Одеській області, зокрема, рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 обласної Ради народних депутатів від 15.08.1985 року №480 «Про затвердження додаткового переліку пам'яток архітектури місцевого значення та меж заповідної території у м. Одесі».

При цьому, відповідно до абзацу 2 пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні і обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу.

Як встановлено під час офіційного зясування обставин справи ОСОБА_1 обласна рада ніколи не надавала такої згоди на передачу обєктів культурної спадщини, які перебували у спільної комунальної власності громад та розташовані на території м.Одеси у комунальну власність м.Одеси.

При здійсненні реєстраційної дії 23.10.2015 року відповідач виходив з наданих уповноваженою особою ОСОБА_1 міської ради свідоцтва про право власності Територіальної громади м.Одеси в особі ОСОБА_1 міської ради від 01.02.2007 року Серія ЯЯЯ №574002 на нежилі приміщення першого поверху будівлі, розташованої за адресою: м.Одеса вулиця Пушкінська 59.

Разом з тим, постановою ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012 у справі № 2-а-412/10/1522 визнано протиправними дії виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради щодо оформлення за ОСОБА_1 міською радою свідоцтв про право власності на 178 обєктів культурної спадщини спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, у тому числі й на обєкт Будинок Раухвергера, 1893 вул. Пушкінська, 59 домоволодіння літ. «А», «А1», м. Одеса.

Відповідно до положень ст.254 КАС України, вказане судове рішення набрало законної сили 17.05.2012 року та відповідно до положень ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» було обовязковим для виконання усіма підприємствами, установами, організаціями, їхніми посадовими й службовими особами та громадянами.

Станом на 23.10.2015 року вказане судове рішення було чинним, а тому у відповідача були відсутні підстави для здійснення оскаржуваної реєстраційної дії, адже підстава реєстрації - свідоцтво про право власності Територіальної громади м.Одеси в особі ОСОБА_1 міської ради від 01.02.2007 року Серія ЯЯЯ №574002 на нежилі приміщення першого поверху будівлі, розташованої за адресою: м.Одеса вулиця Пушкінська 59 було скасовано судом у встановленому законом порядку та це рішення суду набрало законної сили.

Таким чином, дії нотаріуса щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності 23.10.2015 року на спірну будівлю за Територіальною громадою м.Одеси в особі ОСОБА_1 міської ради, відповідно до положень ч.3 ст.2 КАС України є протиправними у зв'язку з відсутністю у нотаріуса повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії з майном, а тому, на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України, підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги про визнання протиправними та скасування прийнятого ним рішення прав та їх обтяжень, індексний №25540326 від 23.10.2015 року.

Судові витрати розподілити за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №25540326 від 23.10.2015 року, виконаний державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_1 міського нотаріального округу ОСОБА_2 по обєкту за адресою: м.Одеса, вул..Пушкінська,буд.59, нежилі приміщення першого поверху, обєкт житлової нерухомості загальною площею 520,9 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01.

Постанова може бути оскаржена до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 26.12.2016 року.

Суддя Єфіменко К.С.

.