Справа № 822/2393/16
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2393/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
при секретарі за участі:ОСОБА_4 позивача, представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом< ОСОБА_5 до Ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України третя особа - управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України, третя особа Управління Державної пенітенціарної служби України в Хмельницькій області в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державної пенітенціарної служби України щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги в розмірі 101500,00 грн.;

- зобов'язати Ліквідаційну комісію Державної пенітенціарної служби України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу, у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення IIІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив службу в Шепетівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області №98 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки. Наказом №25 о/с від 26.04.2016 був звільнений зі служби.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №71 від 13.04.2016 військово-лікарська комісія ДУ ТМО УМВС України в Хмельницькій області здійснила медичний огляд та встановила причинний зв'язок між захворюванням та проходженням служби в ОВС та визначила непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час. Також відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.04.2016 серія АВ № 0720800 встановлено ІІІ групу інвалідності.

Зазначає, що йому проведено виплату одноразової грошової допомоги за ІІI групу інвалідності в розмірі 101500,00 грн. відповідно до Закону України "Про національну поліцію", а саме 70 розмірів прожиткового мінімуму.

Вважає, що нараховуючи одноразову грошову допомогу, відповідач повинен був застосувати положення частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію", та призначити одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІII групи. Вважає дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, викладені у позовній заяві та просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав суду заперечення на адміністративний позов, згідно яких вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму через втрату чинності Законом України "Про міліцію". Натомість відповідно до Закону України "Про національну поліцію" та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 11.01.2016 №4, відповідачами проведено виплату, отже відповідачем вжито усіх необхідних заходів для виплати одноразової грошової допомоги позивачу, як інваліду ІІІ групи.

Просив у задоволенні позову відмовити повністю та проводити розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких клопотань, заяв до суду не надавав.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в Шепетівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Хмельницькій області №98 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №71 від 13.04.2016 військово-лікарська комісія ДУ ТМО УМВС України в Хмельницькій області здійснила медичний огляд та встановила причинний зв'язок між захворюванням та проходженням служби в ОВС та визначила непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час. Також відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.04.2016 серія АВ № 0720800 встановлено ІІІ групу інвалідності.

26.04.2016 наказом начальника Шепетівської виправної колонії Державної пенітенціарної служби України №25 о/с від 26.04.2016 позивач звільнений в запас Збройних Сил України за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію".

Протоколом №5-16 від 09.09.2016 року засідання комісії ДПтС України з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України ОСОБА_5 призначено одноразову грошову допомогу в зв'язку з встановленням інвалідності, яка настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися у період проходження служби у розмірі 101500,00 грн. 30.09.2016 позивачу проведено зазначену виплату.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про державну кримінально - виконавчу службу" правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

Частиною 5 ст.23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу" (в редакції Закону від 23.06.2005, чинній на момент встановлення групи інвалідності) встановлено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Згідно із ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції від 13.02.2015, який набрав чинності 12.12.2015) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обовязків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоровя здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

21.10.2015 вступила в дію Постанова Кабінету Міністрів України №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі - Порядок №850).

Згідно пп.2 п.2 Порядку №850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пп.2 п.3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Отже, ст. 23 ЗУ "Про міліцію" передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала навіть після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходженні що і було зазначено в довідці МСЕК.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не втрачав права, на отримання одноразової грошової допомоги, лише через те що подав рапорт після втрати чинності ЗУ "Про міліцію", оскільки інвалідність була набута під час проходження служби саме в органах внутрішніх справ України, та норма Законну України "Про міліцію", щодо такої виплати залишається чинною.

Згідно п.9 Порядку №850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у п.8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Оскільки, з 18.04.2016 у позивача виникло право на отримання грошової допомоги в розмірі 150-ти прожиткових мінімумів в зв'язку з встановленням йому як працівнику міліції ІІІ групи інвалідності, пов'язаної із з проходженням служби в ОВС України, а відповідач призначив та здійснив виплату позивачу 101500,00 грн. одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому Законом України "Про національну поліцію", а саме - 70 розмірів прожиткового мінімуму, тобто меншому розмірі, ніж передбачено ч. 6 ст. 23 Закону "Про міліції", суд визнає таке рішення протиправним.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що Державною пенітенціарною службою України були допущені протиправні дії щодо непризначення та невиплати ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги, відповідно до ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", в редакції від 13.02.2015.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням зазначених обставин, норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, а тому їх необхідно задовольнити.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що при поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 551,21 грн. та 1740,00 грн. згідно квитанцій Ощадбанку від 28.11.2016 №160 та №161, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача понесенні ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України.

Керуючись ст. ст. 158-163, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної пенітенціарної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги в розмірі 101500,00 грн.

Зобов'язати Ліквідаційну комісію Державної пенітенціарної служби України призначити та виплатити ОСОБА_5 одноразову грошову допомогу, у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення IIІ групи інвалідності у відповідності до вимог частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію", а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, виходячи із 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб з урахуванням проведених виплат.

Присудити на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 2291 (дві тисячі двісті дев'яносто одна) грн. 01 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби України.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 29 грудня 2016 року

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1