Справа № 465/5521/16-а
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.12.2016 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Львова ГУ НП у Львівській області про визнання незаконною та скасування постанови серії ДР № 090350 від 31 липня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом про поновлення строку на оскарження, визнання незаконною постанови серії ДР № 090350 від 31 липня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ДР № 090350 , 31.07.2016 року о 12 год. 45 хв. по вул. Лисинецькій, 6 у м. Львові він, позивач, керуючи автомобілем Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1, користувався засобом зв"язку тримаючи його у руці, чим порушив вимоги п.2.9 д ПДР України.

Разом з тим, як вказує позивач, ним не вчинялось дане правопорушення, оскільки, коли він був зупинений працівниками поліції і коли вони підійшли до машини, то його права рука знаходилась поруч із кермом автівки , а в ній знаходився мобільний телефон. Разом з тим, стверджує, що по телефону не розмовляв, а взяв в руку телефон, після виконання вказівки працівників поліції про повну зупинку транспортного засобу, в момент здійснення зупинки.

Із цих підстав він звернувся із скаргою до УПП у м. Львові, звідки отримав відповідь про відсутність підстав для задоволення такої.

06.09.2016 року, він звернувся за захистом своїх прав до Львівського окружного адміністративного суду, який постановив ухвалу про повернення позовної заяви з підстав порушення предметної підсудності.

Вважає дану постанову незаконною, протиправною та такою, що не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Покликаючись на вимоги ст. 287, 288, 289 КУпАП , просить суд поновити строк на оскарження постанови, визнати протиправною та скасувати постанову серії ДР № 090350 від 31 липня 2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

В судове засідання позивач не прибув, подав заяву про слухання справи за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним в позові. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в чергове судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

У той же час , подав письмові пояснення, зміст яких, не спростовує тверджень позивача щодо дотримання процесуальних вимог працівниками поліції, а також не надав доказів, які б підтверджували фактичні обставини, що викладені в постанові, яка оскаржується. Просить розглянути справу у відсутності представника.

Суд відповідно до ст.128 КАС України, проводить розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи документів та доказів, при цьому враховує вимоги ст. 71 КАС України, згідно якої, у справах даної категорії обовязок доказування покладається на відповідача, якщо ним заперечується адміністративний позов.

Дослідивши заяву позивача та заперечення відповідача, а також докази наявні в матеріалах справи, суд приходить до переконання, що позивачу слід поновити строк звернення до суду за захистом свого порушеного права, а позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з поданої позовної заяви, 10.08.2016 року позивач оскаржив постанову про адміністративне правопорушення до Управління патрульної поліції у м. Львові. Вподальшому, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду за захистм своїх прав, який 06.09.2016 року постановив ухвалу про повернення позовної заяви, з підстав порушення предметної підсудності.

З наведених обставин суд вважає, що строк на оскарження слід поновити.

Судом встановлено, що 31.07.2016 року інспектором взводу № 1 роти №3 батальйону №4 патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ДР № 090350 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до даної постанови, 31.07.2016 року о 12 год. 45 хв. по вул. Лисинецькій, 6 у м. Львові, ОСОБА_1, керуючи автомобілем Шкода Фабія д.н.з. НОМЕР_1, користувався засобом зв"язку тримаючи його у руці, чим порушив вимоги п.2.9 д ПДР України.

Однак, суд враховуючи сукупність матеріалів справи та пояснення позивача, визнає дану постанову такою, що не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, викладені в ній обставини суперечать фактичним.

Відтак, постанова відповідно до вимог ч. 3 ст. 293 КУпАП підлягає скасуванню, а справу слуханням слід закрити.

Так, стороною відповідача не надано суду будь - яких законодавчих чи нормативних документів, які б підтверджували, що інспектор Царенко М.В. наділений повноваженнями патрулювати у м. Львові та має право на складання постанов, у порядку, передбаченому ст. ст. 222, 283 КУпАП.

Постанова складена ним не відповідає вимогам ст.283 КУпАП , оскільки в ній не зазначено до якого органу належить посадова особа - інспектор поліції, що склав постанову, а взвод № 1 роти №3 не є органом, а може бути тільки підрозділом; у постанові від 31 серпня 2016 року відсутній опис обставин, установлених при розгляді справи.

Згідно змісту постанови значиться, що розглядалися матеріали про адміністративне правопорушення, проте, які саме, у постанові не зазначено; покликання у постанові на ст. 33 КУпАП хоч і містяться, проте не вмотивовані; зазначені у постанові фактичні обставини , які інспектор вважав встановленими, не відповідають фактичним обставинам; не враховано вимоги ст. 280 КУпАП; інспектором не розяснено ОСОБА_3 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що підтверджується змістом постанови ; інспектором в супереч вимогам ст.ст. 255, 257 КУпАП не складено протокол, не зважаючи на заперечення водія.

Відповідно до ч.4 ст. 258 КупАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, в порушення норм КупАП такі дії інспектором виконані не були.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статую 122 КУпАП. Відповідно на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З пояснень позивача вбчається, що ним оспорювалася дана постанова, а судом встановлено, що правопорушення не було зафіксовано в автоматичному режимі, оскільки в оскаржуваній постанові не зроблено інспектором патрульної поліції відмітки щодо застосування засобів відео фіксації.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

Так, відповідно до норм статті 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративні правопорушення - є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративні правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих , свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил норм і стандартів при забезпеченні безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 даної норми закону, в адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності , покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Проте в матеріалах справи відсутні докази спростування адміністративного позову, в розумінні ст. 251 КУпАП.

Отже, дії інспектора, що склав оскаржувану постанову, суперечать ст.. 19 Конституції України, згідно якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення , завданням адміністративного судочинства є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.. 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Обовязок поважати права людини закріплений також у ст.. 1 « Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», яка ратифікована Україною 09 листопада 1995 року, а відтак підлягає виконанню державними органами України.

Визначаючи завдання адміністративного судочинства, законодавець у ст.. 2 КАС України зазначив, що таким завданням є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади , органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 11, 71, 87, 99, 159, 160 ч. 3, 161 КАС України, Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Постанову серії ДР № 090350 від 31 липня 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення" ОСОБА_1 з накладенням штрафу у розмірі 425 (чотириста двадцять пять) грн., скасувати, справу провадженням закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку визначеному законом, протягом десяти днів з часу її проголошення через суд, що ухвалив постанову.

Суддя В. Кузь