Справа № 826/26410/15
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2016 року № 826/26410/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Огурцова О.П. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження"
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.07.2015 №0, № 0

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження" звернулося до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.07.2015 № 0, № 0.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

Податкові зобов'язання позивачу нараховані за результатами позапланова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "БА "СТОЛИЦЯ", за червень, серпень 2014 року, ТОВ "НЕВІЯ", за липень-серпень 2014 року, ПАТ "СТАЛЬ", за жовтень 2014 року, ПП "СТРІКС", за червень, вересень, жовтень 2014 року, ПП "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АМАДА", за червень, жовтень 2014 року, ТОВ "СПЕЦКОНСАЛТ", за червень, жовтень 2014 року, ТОВ "ЕНЕРДЖИ ПРАЙС", за травень 2014 року, ТОВ ТЕФТ ПЛЮС", за квітень 2014 року, ТОВ «Евентис», за квітень 2014 року, ТОВ «Інтро Груп, за травень-грудень 2013 року, ПП ТК "Крокус" за жовтень 2014 року, ПП «Гермес-Систем» за жовтень 2014 року, ПП "Ексида" за жовтень 2014 року, ТОВ «Баррістан» за листопад 2014 року, ПП ВКП"Південьдеревопостач" за листопад 2014 року, ПП «Пандора-2013» за листопад 2014 року. Підставою нарахування податкових зобов'язань став висновок податкового органу про те, що договір, укладений між позивачем та ПАТ "СТАЛЬ" не спричиняє реального настання правових наслідків.

Позивач, не погоджуючись з такими висновками податкового органу зазначає, що у період, який перевірявся, дійсно мав господарські правовідносини з ПАТ "СТАЛЬ" , які мали реальний характер та за якими було отримано товар використаний у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку, а документи бухгалтерського та податкового обліків за цими операціями були оформлені у відповідності до вимог податкового законодавства.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Доводи відповідача викладені в письмових запереченнях аналогічні доводам та висновкам викладеним в акті перевірки №313/26-59-22-06-21/36413692 від 09.07.2015 інших доводів, крім зазначених у вказаному акті перевірки відповідачем наведено не було.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

В С Т А Н О В И В:

В період з 09.06.2015 по 22.06.2015 Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження" з питань дотримання вимог податкового законодавства під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ "БА "СТОЛИЦЯ", за червень, серпень 2014 року, ТОВ "НЕВІЯ", за липень-серпень 2014 року, ПАТ "СТАЛЬ", за жовтень 2014 року, ПП "СТРІКС", за червень, вересень, жовтень 2014 року, ПП "ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АМАДА", за червень, жовтень 2014 року, ТОВ "СПЕЦКОНСАЛТ", за червень, жовтень 2014 року, ТОВ "ЕНЕРДЖИ ПРАЙС", за травень 2014 року, ТОВ ТЕФТ ПЛЮС", за квітень 2014 року, ТОВ «Евентис», за квітень 2014 року, ТОВ «Інтро Груп, за травень-грудень 2013 року, ПП ТК "Крокус" за жовтень 2014 року, ПП «Гермес-Систем» за жовтень 2014 року, ПП "Ексида" за жовтень 2014 року, ТОВ «Баррістан» за листопад 2014 року, ПП ВКП"Південьдеревопостач" за листопад 2014 року, ПП «Пандора-2013» за листопад 2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 144/26-55-22-10/35141676 від 25.06.2015, яким встановлено порушення підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пункту 138.2 статті 138, підпункту 39.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 149.1 статті 149 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті бюджету за 2015 рік на 49642,00 грн. та порушення пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за жовтень 2014 року на суму 55 158,00 грн.

10.07.2016 позивачем подано до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві заперечення на зазначений акт, за результатами розгляду яких листом №11012/10/26-55-22-10 від 17.07.2015 повідомлено про те, що висновки акту залишено без змін.

22.07.2016 на підставі акту № 144/26-55-22-10/35141676 від 25.06.2015 прийняті податкові повідомлення - рішення, яким збільшено суму грошового зобов'язання № 0 за платежем податок на додану вартість на загальну суму 82 737,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 27 579,00 грн. та № за платежем податок на додану вартість на загальну суму 78 463,00 грн., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 24 821,00 грн.

За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України № 24721/6/99-99-10-01-04-25 від 20.11.2016 повідомлені повідомлення - рішення залишені без змін, а скарга без задоволення.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження" не погоджуючись з податковими повідомленнями - рішеннями №0 від 22.07.2015 та №0 від 22.07.2015, вважаючих їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню звернулось з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України принципами адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Суть офіційного з'ясування всіх обставин у справі визначена в частинах четвертій та п'ятій статті 11 цього Кодексу, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи зобов'язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

При розгляді справи судом було перевірено чи мали операції між позивачем та ПАТ "СТАЛЬ" реальний товарний характер, можливість здійснення таких операцій з урахуванням оперативності проведення операцій та віддаленості контрагентів один від одного, подальше використання позивачем отриманих товарів.

При цьому, суд виходив з того, що наявність у покупця належно оформлених документів, які відповідно до закону необхідні для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для відшкодування податку на додану вартість в подальшому, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності, наприклад, у випадку, коли не проводилися самі операції. Також, судом було зобов'язано позивача та відповідача надати всі наявні докази на обґрунтування їх правових позицій.

З матеріалів справи та пояснень представника позивача вбачається, що позивач, у період, який перевірявся податковим органом, мав правовідносини з ПАТ "СТАЛЬ" за договором поставки № 56 від 23.09.2013 на підтвердження факту отримання товару за яким в жовтні 2014 року позивачем надано суду копії вказаного договору, специфікацій, сертифікатів якості, видаткової накладної № 945 від 24.10.2014, рахунку на оплату № 530 від 13.10.2014, а на підтвердження здійснення оплати - банківських виписок.

На підтвердження акту використання отриманого від ПАТ "СТАЛЬ" товару у власній господарській діяльності та з метою отримання прибутку при здійснення фінансово - господарських взаємовідносин з ПАТ "Дніпровський тепловозоремонтний завод", ТОВ "Локомотивремсервіс", позивачем надано суду копії видаткових накладних з довіреностями.

Позивачем на підтвердження наявності в нього складських приміщень для зберігання товару отриманого від ПАТ "СТАЛЬ" та можливості здійснення перевезення вказаного товару надано суду копії договору оренди № 14/1-юр від 01.01.2014 з актом приймання - передачі до нього, сервісного паспорту автонавантажувача, свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, ліцензій та ліцензійних карток.

Відповідачем доказів, які б спростовували пояснення позивача та наданні ним докази суду не надано. Зокрема, відповідачем не надано доказів того, що ПАТ "СТАЛЬ" не відобразило у своїй податковій звітності операції з позивачем, а також, що ним не було сплачено податок на додану вартість з вказаних операцій. Відтак, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами ПАТ "СТАЛЬ".

Посилання відповідача на факт ненадання позивачем товарно - транспортних накладених, як на підтвердження відсутності фінансово - господарських відносин між позивачем та ПАТ "СТАЛЬ" не приймаються судом до уваги з огляду на те, що в видаткові накладеній № 945 від 24.10.2014 вказано про отримання товару за сторони позивача водійєм та надані позивачем суду документи на підтвердження наявності в нього технічної можливості для здійснення транспортування товару.

Пунктом 85.6 статті 85 Податкового кодексу України встановлено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідач в акті № 144/26-55-22-10/35141676 від 25.06.2015 та в наданих суду письмових запереченнях на адміністративний позов зазначає про те, що позивачем не було надано до перевірки інформації щодо розрахунків з ПАТ "СТАЛЬ", документів, що посвідчують якість товару (сертифікати якості, відповідності) при цьому відповідачем не надано суду документів на підтвердження факту відмови позивача надати певні документи , зокрема, акту, як і не було зазначено про причини неможливості надання відповідних документів.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що інших доказів та обґрунтувань, крім зазначених, на підтвердження відсутності у позивача прав на формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за фінансово - господарськими відносинами з ПАТ "СТАЛЬ" за договором поставки № 56 від 23.09.2013 в жовтні 2014 року не надано та не зазначено про причини неможливості їх надання, суд дійшов висновку про те, що господарські операції між позивачем та ПАТ "СТАЛЬ" за вказаним договором в жовтні 2014 року мали реальний товарний характер.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу. Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, встановлено, що витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Реальність та товарність господарських операцій між позивачем та ПАТ "СТАЛЬ" за договором поставки № 56 від 23.09.2013 в жовтні 2014 року в ході судового розгляду справи судом було встановлено, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що у позивача було право на формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування по операціях з ПАТ "СТАЛЬ" за жовтень 2014 року за вказаним договором.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "Булвес" АД проти Болгарії (заява №3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

З огляду на викладене, керуючись вимогами статей 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0 від 22.07.2015, № 0 від 22.07.2015.

3.Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження" (01133, м. Київ, пров. Лабораторний, 1, оф. 400, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2358,00 грн. (дві тисячі триста п'ятдесят вісім грн. 00 коп.).

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов