Справа № 805/14189/13-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" грудня 2016 р. м. Київ К/800/100/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області до Державного підприємства «Дослідне господарство Артемівської дослідної станції розсадництва Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України» про стягнення коштів,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року позивач пред'явив в суд позов, в якому просив стягнути суму боргу у вигляді різниці між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право наукові працівники, в розмірі 19296,22 грн за період з 1 квітня 2012 року по 31 липня 2013 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нового - про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що позивачем на адресу відповідача були направлені повідомлення про суму витрат на фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної пенсіонерам: ОСОБА_10., ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів. Загальна сума заборгованості за період з 1 квітня 2012 року по 31 липня 2013 року складає 19296,22 грн.

Вказану суму заборгованості відповідачем сплачено не було.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у відповідача відсутній обов'язок відшкодовувати позивачу різницю між сумою пенсії, призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право наукові працівники, у зв'язку з тим, що підприємство відповідача весь час починаючи з 10 червня 1998 року було державною бюджетною науковою установою, а починаючи з дати створення Артемівського науково-дослідного центру Інституту садівництва УААН, статус державної бюджетної наукової установи, був присвоєний для виконання саме цій державній бюджетній науковій установі. Крім того, працівники, відносно яких подано позов на відшкодування частини пенсій, весь час працювали в державній бюджетній науковій установі, а після реорганізації підприємства в Артемівському науково-дослідному центрі Інституту садівництва УААН.

Втім, колегія суддів з такими висновками судів не погоджується та вважає їх передчасними.

Порядок та умови пенсійного забезпечення наукового працівника врегульовано Законом України від 13 грудня 1991 року №1977-XII «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Згідно з абзацом другим пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 9 липня 2003 року в разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначеного Закону, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується відповідно до умов, передбачених Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Частиною дев'ятою статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що різниця між сумою пенсії, призначеної за цим Законом, та сумою пенсії, обчисленої відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

- для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

- для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2004 року №372 затверджено Порядок фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 2 Порядку за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних небюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах III - IV рівнів акредитації незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації.

Згідно пункту 4 Порядку, у разі ліквідації або зміни власника підприємства, установи, організації чи вищого навчального закладу III - IV рівнів акредитації різниця у розмірі пенсії фінансується за рахунок коштів їх правонаступників у порядку, що діяв стосовно цих підприємств, установ, організацій та закладів до моменту ліквідації або зміни власника.

За змістом пункту 9 Порядку, різниця у розмірі пенсій наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації фінансується за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів згідно з пунктами 3 - 8 цього Порядку.

Судами встановлено, що згідно наказу Української академії аграрних наук «Про реорганізацію Донецького філіалу Інституту садівництва Української академії аграрних наук» від 10 червня 1998 року №75, було створено, «Артемівську дослідну станцію розсадництва Інституту садівництва Української академії аграрних наук» з організаційно-правовою формою державної бюджетної наукової установи.

Постановою Президії Української академії аграрних наук «Про реорганізацію дослідних станцій Інституту садівництва УААН» (протокол №2) від 23 січня 2003 року, на базі частини майна та землі Артемівської дослідної станції розсадництва Інституту садівництва створено: Артемівський науково-дослідний центр Інституту садівництва УААН з правом юридичної особи - бюджетну установу, підпорядковану Інституту садівництва УААН та Артемівську дослідну станцію розсадництва Інституту садівництва підпорядковану Артемівському науково-дослідному центру Інституту садівництва.

Внаслідок цього рішення, наукові дослідження і статус бюджетної наукової установи було передано новоствореному суб'єкту - Артемівському науково-дослідному центру Інституту садівництва Української академії аграрних наук.

Наказом Української академії аграрних наук №55 від 7 червня 2005 року «Про внесення змін та доповнень до наказу УААН від 29 грудня 2003 року №128 «Про упорядкування найменувань наукових установ підприємств та організацій, які виходять до складу Української академії наук», Артемівський науково-дослідний центр Інституту садівництва УААН перейменовано в Артемівську дослідну станцію розсадництва Інституту садівництва УААН, а Артемівську дослідну станцію розсадництва Артемівського науково-дослідного центру Інституту садівництва УААН перейменовано в Державне підприємство дослідне господарство Артемівської дослідної станції розсадництва Інституту садівництва УААН.

Артемівська дослідна станція розсадництва Інституту садівництва УААН стала державною госпрозрахунковою науковою установою з частковим бюджетним фінансування державних програм та правом здійснення господарської діяльності. Артемівська дослідна станція розсадництва Інституту садівництва УААН встановлено організаційно-правову форму господарювання 140 - державне підприємство.

Виходячи з цього, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що підприємство відповідача є державною бюджетною науковою установою, а тому на нього не поширюються норми Порядку №372 і фінансування різниці у розмірі пенсії його наукових працівників має здійснюватись за рахунок коштів державного бюджету.

Разом з цим, суди не встановили та не перевірили, на яких підприємствах набули науковий стаж роботи пенсіонери, зазначені в розрахунках позивача та коли їм було призначено наукову пенсію.

Також судами належним чином не досліджено правовий статус підприємства відповідача, зокрема чи є безпосередньо Державне підприємство «Дослідне господарство Артемівської дослідної станції розсадництва Національної академії аграрних наук України» державною бюджетною науковою установою.

Після з'ясування цих обставин суди мали встановити статус зазначених державних підприємств в контексті частини дев'ятої статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та вирішити питання про те, чи є відповідач правонаступником підприємств на яких працювали пенсіонери та який порядок фінансування різниці у розмірі пенсії підлягає застосуванню.

Згідно частини 1статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Допущене судами попередніх інстанцій порушення вимог процесуального законодавства є підставою для скасування оскаржених рішень і направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді судам слід враховувати наведене та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2013 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

С.С. Пасічник

О.М. Стародуб