Справа № 204/7445/16-а
Суддя: Дубіжанська Т. О.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 204/7445/16-а
Провадження № 2-а/204/214/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив визнати дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови у перерахунку належного йому розміру довічного грошового утримання протиправними та зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську провести перерахунок належного йому розміру довічного грошового утримання з урахуванням стажу його роботи на посаді слідчого, та призначити щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від розміру його заробітної плати на день звільнення, починаючи з 15 вересня 2016 року. В обґрунтування позову вказав, що з 15 вересня 2016 року його відраховано зі складу суддів апеляційного суду Дніпропетровської області відповідно до постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року за № 1515-VIII. З 16 вересня 2016 року, йому, за поданою особисто заявою, Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську уперше було призначено та 20 жовтня 2016 року виплачено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». При цьому, при вирішенні питання про розмір довічного грошового утримання Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську враховано тільки час його роботи на посаді судді (більше 23 років) та призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 86% від розміру його заробітної плати на день звільнення з посади судді. Оскільки дане рішення протирічить діючому законодавству, він звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську та до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, якою просив зробити перерахунок належного йому довічного грошового утримання з врахуванням стажу його роботи на посаді слідчого МВС України та призначити щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % від розміру його заробітної плати на день звільнення. Але, в такому перерахунку йому було відмовлено з посиланням на ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року за № 1403-VIII не передбачено врахування до стажу судді періоду роботи на посаді слідчого. Вважає рішення про відмову у перерахунку розміру належного йому довічного грошового утримання з врахуванням стажу слідчого незаконним та безпідставним, оскільки мотивація відмови суперечить діючому законодавству, є протиправною, надуманою та порушує його права гарантовані Конституцією. Згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року за № 1403 - VIII на який посилається відповідач набрав чинності 30 вересня 2016 року. Його звільнено з посади судді у відставку 15 вересня 2016 року, коли діяв Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року. в п. 11 Прикінцевих та перехідних положень якого зазначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Тобто, за положеннями Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року. Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується звільнене від податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж на 90 відсотків заробітку судді. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посаді суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражі України зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражі у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Він з серпня 1979 року по березень 1993 року працював слідчим, в березні 1993 року обраний на посаду і, згідно з чинним законодавством ще з 01 квітня 2003 року, з урахуванням стажу роботи слідчим більше 13 років йому було призначено довічне грошове утримання в розмірі 90 % щомісячного грошового утримання працюючого судді, яке він деякий час отримував. Після цього, він більше 13 років пропрацював на посаді судді і загальний стаж, який повинен нараховуватися при визначенні йому розміру довічного грошового утримання становить більше 37 років, що дає йому право отримувати щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді. У зв'язку з чим, він вимушений звернутися з даним позовом до суду.

06 грудня 2016 року відповідач надав суду письмові пояснення, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. В обґрунтуванні заперечення вказали, що відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 з 11 липня 2014 року призначено пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності страхового стажу 42 роки 5 місяців 0 днів із середньомісячного заробітку 15581 грн. 76 коп., взятого за період з 01 липня 2000 року по 30 червня 2014 року в розмірі 8989 грн. 01 коп. на підставі даної заяви та необхідних документів з 16 вересня 2015 року позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці. Відповідно до ст.. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-17 від 07 липня 2010 року судді, який вийшов у відставку після досягнення чоловіками віку 62 років виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Згідно т. 135 Закону, до стажу роботи судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра 9судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражі України; члена вищої ради юстиції, вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах у справах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Таким чином, в статті 135 Закону не передбачено до стажу судді враховувати періоди роботи на посаді слідчого.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ СРСР з 01 серпня 1979 року. згідно наказу УВС в Дніпропетровській області від 03 серпня 1979 року № 97 о/с) по 22 березня 1993 року і служив на посадах з 01 серпня 1979 року по 01 березня 1984 року - слідчий відділу внутрішніх справ Павлоградського райвиконкому УВС в Дніпропетровській області; з 01 березня 1984 року по 10 жовтня 1985 року - начальник слідчого відділення відділу внутрішніх справ Павлоградського райвиконкому УВС в Дніпропетровській області; з 10 жовтня 1985 року по 01 листопада 1987 року - старший слідчий слідчого управління УВС облвиконкому в Дніпропетровській області, а з 01 листопада 1987 року по 22 березня 1993 року - старший слідчий контрольно-методичного відділу слідчого управління УВС облвиконкому в Дніпропетровській області. Згідно Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, звільнений у запас Збройних Сил України за п. 63 «з», у зв'язку з переходом на роботу до іншого відомства з 22 березня 1993 року, що підтверджується довідкою Управління кадрового забезпечення Головного Управління національної поліції в Дніпропетровській області за № 8/4-Д-40 від 22 вересня 2016 року.

З 12 березня 1993 року по 22 липня 1999 року працював на посаді судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, а з 22 липня 1999 року по 15 вересня 2016 року на посаді судді апеляційного суду Дніпропетровської області.

Наказом по апеляційному суду Дніпропетровської області за № 28 від 21 березня 2003 року судді апеляційного суду Дніпропетровської області Дрибасу Л.І. було вирішено виплачувати з 01 квітня 2003 року 100% передбаченого законом щомісячного грошового утримання, який має право на відставку, але продовжує працювати на посаді судді, належного йому у разі виходу у відставку 90 % згідно Указу Президента України № 584 від 10 липня 1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», Указу Президента України № 1061 від 25 листопада 2002 року «Про внесення змін до Указу Президента від 10 липня 1995 року № 584» та ст.. 43 Закону України «Про статус суддів», стаж роботи, який дає право на відставку складає 27 років 6 місяців.

Позивачу ОСОБА_1 з 11 липня 2014 року призначена пенсія за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності страхового стажу 42 роки 5 місяців із середньомісячного заробітку 15581 грн. 76 коп., взятого за період з 01 липня 2000 року по 30 червня 2014 року у розмірі 8989 грн.01 коп.

Постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року за № 1515-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 був звільнений з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області у зв'язку з поду.

Наказом апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року за № 137/к ОСОБА_1 було звільнено з посади судді апеляційного суду Дніпропетровської області у зв'язку з виходом у відставку, відрахувати 15 вересня 2016 року зі складу суддів апеляційного суду.

10 жовтня 2016 року позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську з заявою, якою просив при обчисленні йому стажу роботи для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання врахувати час роботи на посаді слідчого та визначити йому, відповідно до чинного законодавства щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% саудівської винагороди працюючого судді.

Листом від 25 жовтня 2016 року за № Д-73/0109 Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську повідомив позивача про те, що на підставі наданої заяви та необхідних документів з 16 вересня 2016 року ОСОБА_1 було призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Апеляційний суд до стажу судді, який дає право на відставку та отримання грошового утримання, включив період служби в органах внутрішніх справ Дніпропетровської області з 01 серпня 1979 року по 22 березня 1993 року на посаді слідчого, але статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року за № 1403 - VIIІ не передбачено до стажу судді враховувати період роботи на посаді слідчого. Також, у вказаному законі не зазначено визначити стаж роботи на посаді судді відповідно до раніше діючого законодавства. Тому, при призначенні грошового утримання до стажу судді зараховані періоди: з 12 березня 1993 року по 22 липня 1999 року на посаді судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська та з 23 липня 1999 року по 15 вересня 2016 року на посаді судді апеляційного суду Дніпропетровської області. Таким чином, за наявності стажу судді 23 роки з 16 вересня 2016 року грошове утримання призначене у розмірі 86% від заробітної плати, вказаній у довідці від 15 вересня 2016 року за № 7-454-с, яка видана апеляційним судом Дніпропетровської області, і воно становить 24690 грн. 60 коп. Грошове утримання розраховане і виплачується згідно з вимогами чинного пенсійного законодавства.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року за № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) також зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

На час звільнення позивача у відставку був чинний Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року.

Частиною третьою статті 141 вказаного Закону в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року за № 192 - VIIІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №1-8/2016 визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону від 07 липня 2010 року за № 2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року за № 2862-ХІІ, який діяв на день набрання чинності Законом № 2453- VI від 07 липня 2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з абзацом 2 пункту 3-1постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року за № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11червня 2008 року за № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» за № 2453- VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

За змістом статті 22 Конституції України, частини 6 статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, часу роботи на посаді слідчого з 01 серпня 1979 року по 22 березня 1993 року та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків від розміру його заробітної плати на день звільнення, починаючи з 15 вересня 2016 року.

Доводи відповідача про те, що зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді часу роботи на посаді слідчого і призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків заробітної плати суперечить Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд вважає безпідставними, оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (частина 1статті 58 Конституції), а на час звільнення позивача у відставку діяли норми закону України за № 2453-VI від 07 липня 2010 року, саме який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З огляду на вищенаведене, слід визнати дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови у перерахунку належного ОСОБА_1 розміру довічного грошового утримання протиправними та зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську провести перерахунок належного ОСОБА_1 розміру довічного грошового утримання з урахуванням стажу його роботи на посаді слідчого, та призначити щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від розміру його заробітної плати на день звільнення, починаючи з 15 вересня 2016 року.

Крім того, позивачем при зверненні до суду з даним позовом були понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551 грн. 21 коп.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, слід стягнути з Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпропетровську за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про судоустрій та статус суддів», Законом України «Про статус суддів», Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», та керуючись ст. ст. 1, 2, 6 11, 69, 71, 86, 94, 159-163, 244-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови у перерахунку належного ОСОБА_1 розміру довічного грошового утримання - протиправними.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити ОСОБА_1 перерахунок належного розміру довічного грошового утримання з урахуванням стажу його роботи на посаді слідчого, та призначити щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% від розміру його заробітної плати на день звільнення, починаючи з 15 вересня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Красногвардійський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.О. Дубіжанська