Справа № 813/3532/16
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року № 813/3532/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.

секретар судового засідання Новак Л.М.,

за участю:

позивач ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1І.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Личаківської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі відповідач, Личаківська ОДПІ), у якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.10.2016 № /10913 та № /10915.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 15.09.2016 № 246/23-03/13-06/НОМЕР_1 є безпідставними. Також зазначає, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10.09.2013 у справі № 1308/3996/2012 визначено суму боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «Універсал Банк» у розмірі 99637,22 грн. Разом з тим, ПАТ «Універсал Банк» запропонував позивачу сплатити 60 % боргу, а 40 % буде прощено банком. Стверджує, що законна сума прощеного боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «Універсал Банк» визначається 99637,22 грн *40%=39854,89 грн, тому не може 40% прощеної суми бути більшим ніж вся сума боргу, яка визначена судом у розмірі 99637,22 грн. Вважає, що зобовязання перед банком виконані в повному обсязі. Звертає увагу, що вказану інформацію ОСОБА_1 повідомив відповідачу, але її було проігноровано. Вважає, що податкові повідомлення-рішення відповідачем прийняті безпідставно, тому просить суд їх скасувати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, подав додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав викладених у запереченні. Зазначив, що положення Податкового кодексу України не визначають форму самостійного рішення кредитора та не диференціюють суму богу платника податків (боржника) перед кредитором, який анулюється останнім, за природою його виникнення, в цілях включення або не включення такої суми боргу до місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Таким чином, Податковим кодексом України прямо передбачено обовязок платника відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. Наведене правило цілком відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обовязку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. Отже, сума анульованого податкового боргу включає як основну суму кредиту, так і нараховані відсотки, відтак оскаржене податкові повідомлення-рішення винесено правомірно і підстав для їх скасування немає, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, з'ясувавши обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, якими такі обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини справи.

У період з 06.09.2016 по 08.09.2016 Личаківською ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, про що 15.09.2016 складено акт № 246/23-03/13-06/НОМЕР_1 (далі акт перевірки).

Згідно акта перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем:

- п. 164.1 ст. 164, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п. 168.1.1 п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України , в результаті чого донараховано податок з доходів фізичних осіб на суму 59107,75;

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, неподання податкової декларації про доходи та майновий стан за 2014 рік;

- пп.120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідачем 04.10.2016 винесено податкові повідомлення-рішення:

-№ /10913, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 73884,69 грн, з яких 59107,75 грн - за основним платежем, 14776,94 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № /10915, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 170 грн.

Не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України (далі ПК України), базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Платник податку відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Між ОСОБА_1 (позичальник) та ПАТ «Універсал Банк» (банк), був укладений Кредитний договір від 19.05.2008 № BL4703 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого, банк зобов'язується встановити позичальнику ліміт кредитної лінії в межах суми 20000,00 (двадцять тисяч) швейцарських франків, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредиті кошти, надані в межах ліміту кредитної лінії, та сплатити плату за користування кредитною лінією в порядку та на умова зазначених у цьому Договорі. Сторони домовилися, шо банк надає позичальнику кредит у формі кредитної лінії, ліміт якої встановлюється у розмірі, зазначеному в цьому пункті Договору, а Позичальник має поновлюване право на отримання кредитний коштів (Траншів), в межах вищевказаного ліміту кредитної лінії та протягом строку кредитування, визначених цим Договором.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10.09.2013 у справі № 1308/3996/2012 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в користь публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (04114 м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, , МФО 322001, р/р № 2458 в ПАТ "Універсал Банк") 99637 (девяносто девять тисяч шістсот тридцять сім) грн 22 коп. - заборгованості за кредитним договором № BL 4703 від 19.05.2008.

ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 склали та скріпили підписами пропозицію по врегулюванню заборгованості, у якій зазначено, що з метою уникнення виконання рішення суду в примусовому порядкуорганами державної виконавчої служби (арешт майна ОСОБА_1 та його примусова реалізація, обмеження виїзду за кордон, примусове стягнення з заробітної плати/пенсії тощо), 28.01.2014 ОСОБА_1 вніс 2490,90 грн та судові витрати 996,37 грн. У разі оплати 59782,33 грн на рахунок 2458 у строк до 28.12.2015 в ПАТ «Універсал Банк», решта заборгованості за Кредитним договором буде вважатись врегульованою. Оплату боргу необхідно здійснювати щомісячно у сумі 2490,90 гривень. У випадку здійснення зазначених платежів у встановлений термін, ОСОБА_1 буде надано акт прощення боргу.

Згідно з актом про припинення зобовязань від 04.07.2014 за Кредитним договором від 19.05.2008 № BL4703 станом на 04.07.2014 загальний розмір заборгованості позичальника перед кредитором за Кредитним договором від 19.05.2008 № BL4703 становить 14088,00 швейцарських франків. З моменту підписання цього акту заборгованість позичальника перед кредитором, що зазначена у п. 1 вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику, а позичальник вважається таким, що виконав свої зобовязання за основним договором в повному обсязі.

Відповідно до довідки ПАТ "Універсал Банк" від 04.09.2015 № 016/348 станом на 04.09.2015 зобовязання ОСОБА_1 за кредитом, отриманого в ПАТ "Універсал Банк", згідно акту про припинення зобовязань від 04.07.2014 за Кредитним договором від 19.05.2008 № BL4703 виконані в повному обсязі.

Крім того, між ОСОБА_1 (позичальник) та АКБ «УКРСОЦБАНК» (кредитор), був укладений Кредитний договір від 09.09.2008 № 634/29-08,168 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого, кредитор надає позичальнику на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 39804,00 доларів США, зі сплатою 12% річних.

Відповідно до листа ПАТ «УКРСОЦБАНК» від 08.07.2014 № 634/30-111, позивача повідомлено, що 08.07.2014 Банком здійснено анулювання заборгованості за договором кредиту від 09.09.2008 № 634/29-08,168 на загальну суму 111401,87 грн, у тому числі анулювання кредитної заборгованості (тіло кредита) по кредитному договору від 09.09.2008 № 634/29-08,168 на суму 3979,20 дол. США, еквівалент 46892,90 грн згідно службової записки від 24.06.2014№ 09.201-87/5148 на підставі рішення Правління.

Крім того повідомлено, що відповідно до пп. «д» п. 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України сума боргу платника податку, що анульована кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою банкрутства, до закінчення терміну позовної давності, розглядається як додаткове благо такого платника податку та враховується у складі його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Також зазначено, якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, в якому такий борг був анульований, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів і відображає їх у річній податковій декларації.

Проінформовано про необхідність самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб із зазначеної суми анульованого боргу. Розмір податку, порядок, терміни та інші умови його сплати встановлено Податковим кодексом України.

Відповідно до довідки ПАТ «УКРСОЦБАНК» від 04.09.2015 ОСОБА_1 виконав свої зобовязання за кредитним договором від 09.09.2008 № 634/29-08,168.

Суд зазначає, що сума боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є додатковим благом такого платника податку (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), яке включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

При цьому, положеннями ПК України не визначається форма самостійного рішення кредитора та не диференціюється борг платника податків (божника) перед кредитором, який анулюється останнім, за природою його виникнення.

Разом з тим, обов'язок платника податків (боржника) щодо сплати податку з таких доходів та щодо їх відображення у річній податковій декларації на підставі абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України виникає за двох умов: по-перше, повідомлення кредитором платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу; по-друге, включення кредитором анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.

Таким чином, наведеною нормою Закону прямо передбачено обов'язок платника відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Наведене правило цілком відповідає економічній сутності доходу, оскільки при списанні заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Як свідчать обставини справи та не спростовано позивачем, ОСОБА_1 отримав дохід у вигляді суми боргу, анульованої кредитором за його самостійним рішенням, а отже у позивача в силу податкового законодавства виник обов'язок відобразити у річній податковій декларації та самостійно сплатити з отриманого доходу податок на доходи з фізичних осіб, втім такий обов'язок виконаний позивачем не був.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 16.03.2016 у справі № К/800/8588/15, від 19.10.2016 у справі № К/800/39670/15.

Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття податкових повідомлень-рішень від 04.10.2016 № /10913 та № /10915, в той час, як позивачем не доведено обґрунтованості позовних вимог. Отже, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 94 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 7-14, 50, 71, 86, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Суддя Кедик М.В.

Повний текст постанови складено 27.12.2016.