Справа № 546/185/15-а
Суддя: Беркута Л. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 546/185/15-а
Провадження № 2-а/546/1/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року с-ще Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області:

у складі головуючого судді - Беркути Л.Г.,

при секретарі - Захарченко Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Решетилівка адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «КИЇВТРАНСГАЗ»» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» до виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області про скасування рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області №187 від 26 грудня 2014 року, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект», -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року позивач ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «КИЇВТРАНСГАЗ»» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області про скасування рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області №187 від 26 грудня 2014 року, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект», посилаючись на наступне.

12 січня 2015 року позивачу з супровідного листа Решетилівської селищної ради від 05 січня 2015 року стало відомо, що відповідач прийняв рішення №187 від 26 грудня 2014 року, яким з квартири № 79, що розташована по вул. Островського, буд. 4 у селищі Решетилівка знято статус «готелю» (службової); керівництво КС-5 зобовязано до 05 січня 2015 року вирішити питання про вивільнення квартири від наявних речей та матеріальних цінностей.

Позивач вважає вказане рішення неправомірним, безпідставним та таким, що порушує законні права та інтереси позивача, як законного користувача квартири та просить скасувати, оскільки на території селища Решетилівка Полтавської області розташований проммайданчик позивача, компресорна станція якого здійснює компресування природного газу в експортному газопроводі Єлець-Кременчук-Кривий Ріг. Замовником будівництва 105-квартирного житлового будинку по вул. Островського, 4 у селищі Решетилівка було Диканське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів, структурний підрозділ позивача.

Рішенням виконавчого комітету Решетилівської селищної ради народних депутатів від 07 травня 1991 року № 98АДРЕСА_1 в будинку по вул. Островського, 4 у селищі Решетилівка Полтавської області було включено до числа службових, на думку позивача статус «готелю» квартирі не присвоювався. Диканське ЛВУМГ самостійно здійснювало оплату житлово-комунальних послуг. Оскільки ні Диканське ЛВУМГ філії УМГ «КИЇВТРАНСГАЗ» ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», ні ВО «Зоря» (правонаступником якого є ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект») не подавали клопотання про виключення вищезгаданої квартири з числа службових, позивач вважає рішення відповідача незаконним та таким, що порушує порядок визначений пунктом 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській УРСР», затвердженого ОСОБА_1 Міністрів УРСР № 37 від 04 лютого 1988 року.

Будинок № 4 по вул. Островського у селищі Решетилівка Полтавської області побудований за кошти Диканського ЛВУМГ та був введений в експлуатацію відповідно до Акту приймальної комісії від 29 грудня 1990 року, що на думку позивача, є достатньою підставою для визнання за ним права власності.

Позивач вважає, що відповідач не набув права власності на будинок, оскільки виконавчим комітетом не створювалась комісія по прийманню відомчого житлового фонду, не складався та не підписувався членами комісії акт приймання-передачі відомчого житлового фонду, тому вважає, що відповідач розпорядився майном, яке йому не належить.

У звязку з наведеним позивач вважає рішення Решетилівської селищної ради № 187 від 26 грудня 2014 року підлягає скасуванню, як таке, що прийняте поза межами повноважень та без дотримання Конституції та законів України та просить його скасувати.

В судовому засіданні представники позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, посилаючись на підстави, викладені у позові та письмових поясненнях.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись при цьому на те, що оскаржуване рішення Виконавчого комітету Решетилівської селищної ради прийняте в межах повноважень, а також те, що квартирі було надано статус «готель», а не «службова квартира».

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ДП «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» у судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі / т. 1 а.с.174/.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області № 187 від 26 грудня 2014 року з квартири № 79, загальною площею 68,2 кв.м., що розташована по вул. Островського, буд. 4 селище Решетилівка, знято статус «готелю» (службової), прийнято рішення повідомити керівництво КС-5 про прийняття рішення та зобовязано їх до 05 січня 2015 року вирішити питання про вивільнення квартири від наявних речей та матеріальних цінностей /т. 1 а.с.15/.

Виконавчий комітет Решетилівської ОСОБА_6 народних депутатів прийняв рішення № 307 від 29 грудня 1990 року, яким вирішив затвердити акт приймальної комісії від 29 грудня 1990 року про введення в експлуатацію 105-ти квартирного житлового будинку на 5699 кв.м. в селищі Решетилівка по вул. Островського, буд. 4. Диканському ЛВУ МГ введений в експлуатацію 10-квартирний житловий будинок передати на баланс Решетилівському ККП до 15 січня 1991 року /т. 1 а.с.128/.

07 травня 1991 року виконавчий комітет Решетилівської районної ОСОБА_6 народних депутатів прийняв рішення № 98 про видачу ордерів на заселення житлового будинку по вул. Островського, буд. 4 в смт. Решетилівка громадянам згідно додатку /т. 1 а.с.79/. З вказаного додатку вбачається, що квартира № 79 «службова в/о/ Зоря /т. 1 а.с.83/.

Однак ордер на вказану квартиру не видавався, що позивачем не спростовано та ордер до суду не надано.

Рішенням виконкому Решетилівської районної ОСОБА_6 народних депутатів № 126 від 20 червня 1991 року визнано право власності на житлові будинки згідно додатку № 1, у тому числі будинок по вул. Островського, буд. 4 у селищі Решетилівка, за виконкомом Решетилівської селищної ОСОБА_6 народних депутатів /т. 1 а.с.75/.

09 серпня 1991 року виконавчим комітетом Решетилівської районної ОСОБА_6 народних депутатів на зміну рішення № 126 від 20 червня 1991 року прийнято рішення № 165 про оформлення права власності за виконкомом Решетилівської селищної ОСОБА_6 народних депутатів на житлові будинки, у тому числі будинок по вул. Островського, буд. 4 у селищі Решетилівка; вирішення всіх питань, повязаних з експлуатацію вищеназваного житла, покладено на комбінат комунальних підприємств; прийнято рішення просити Полтавське бюро технічної інвентаризації видати реєстраційні посвідчення на будинки згідно додатку № 1 у тому числі будинок по вул. Островського, буд. 4 у селищі Решетилівка /т. 1 а.с.63-66/.

12 вересня 1991 року за рішенням виконавчого комітету Решетилівської районної ОСОБА_6 народних депутатів № 182а вищезгадана квартира АДРЕСА_2 була виділена під готель для проживання персоналу виробничого обєднання «Зоря» та осіб, прикомандированих для виконання робіт на Решетилівській компресорній станції, взято до відому, що оплата комунальних послуг здійснює Диканське лінійне виробниче управління магістральних газопроводів /т. 1 а.с.88/.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Житлового кодексу Українській РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ОСОБА_6 народних депутатів.

Однак, виконавчим комітетом Решетилівської районної ОСОБА_6 народних депутатів спірна квартира не включалась до числа службових, до суду не надано жодних доказів прийняття такого рішення.

Крім того, рішенням виконкому від 12 вересня 1991 року № 182а спірна квартира АДРЕСА_2 була виділена під готель для проживання персоналу виробничого обєднання «Зоря», а не позивача-Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «КИЇВТРАНСГАЗ»» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», тобто позивачеві вказана квартира не виділялась ні в якості службової, ні в якості готелю. Той факт, що позивач добровільно сплачував комунальні платежі не підтверджує його прав на це житло.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Житлового кодексу Українській РСР службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Житлового кодексу Українській РСР на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ОСОБА_6 народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Згідно п.п. 15-25 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою ОСОБА_6 Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37 (Далі Положення) службове жиле приміщення надається робітникам, службовцям і колгоспникам на час виконання ними обов'язків, які потребують проживання в такому приміщенні.

Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ОСОБА_6 народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

У рішенні зазначається, яку займає посаду або виконує роботу особа, якій надається службове жиле приміщення, склад її сім'ї, розмір приміщення, що надається, кількість кімнат у ньому та адреса.

Перед винесенням рішення про надання службового жилого приміщення адміністрація підприємства, установи, організації зобов'язана роз'яснити працівникові особливості договору найму зазначеного приміщення.

Рішення про надання службового жилого приміщення може бути переглянуто до видачі ордера, якщо виявляться обставини, які не були раніше відомі й могли вплинути на вказане рішення.

Службові жилі приміщення, що звільняються, надаються особам, які мають право на їх одержання, в порядку, встановленому цим Положенням.

На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті ОСОБА_6 народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер (додаток N 2), який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів.

Ордер вручається громадянинові, на ім'я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред'являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім'ї, включених до ордера.

Таким чином, законом передбачено можливість надання службових квартир громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу, тобто конкретним працівникам підприємства, а не підприємству вцілому, не встановлено можливості надання таких квартир юридичним особам. Окрім того, на підставі рішення адміністрації підприємства, відповідний виконком видає громадянину спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення, однак відповідний ордер виконавчим комітетом Решетилівської районної ОСОБА_6 народних депутатів не видавався. Суду також не надано доказів, що адміністрацією підприємства взагалі виносилось рішення про надання будь-якому працівнику службової квартири, на підставі якого виконком міг би видати такий ордер.

Суд також зважає на те, що рішення від 07 травня 1991 року № 98 було прийняте про видачу ордерів на заселення житлового будинку по вул. Островського, буд. 4 в смт. Решетилівка саме громадянам, у той час як позивач є юридичною особою.

Частиною другою статті 61 ЖК України передбачено, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно п. 26 Положення, на підставі спеціального ордера (пункт 21 Положення) між наймодавцем (житлово-експлуатаційною організацією, а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого виданий ордер, укладається договір найму службового жилого приміщення.

Таким чином, у разі отримання ордеру на житло, особа протягом 30 днів має укласти відповідний договір найму житла, оскільки ордер втрачає чинність після спливу 30-денного терміну. Однак суду не доведено укладення вказаного договору найму спірного житла, укладеного між наймачем та наймодавцем.

Відповідно до п.27 Положення при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї службове жиле приміщення зберігається за ними у випадках і в строки, вказані в статті 71 Житлового кодексу УРСР.

Статтею 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

З листа ДП «НВК газотрубобудування «Зоря»-«Машпроект» від 16 грудня 2015 року № 17/1-11797 вбачається, що між ДП «НВК газотрубобудування «Зоря»-«Машпроект» (виконавець) та позивачем (замовник) укладались договори, останній виконаний з яких - договір № р6/11-104 (10/5-1119) від 23 червня 2011 року про надання послуг з технічного керівництва, технагляду та супроводження газоперекачувальних агрегатів з двигунами ДН-80, ДЖ-59,ДТ-71, ДН-70, ДУ-71 на компресорних станціях замовника /т.1 а.с.174-176/.

Відповідно до цього договору, замовник зобовязаний забезпечити персонал виконавця упорядкованим окремим житлом або місця в готелі за готівковий розрахунок персоналу виконавця. Таким чином, у договорі не зазначено конкретне місце перебування персоналу виконавця.

Тобто, з червня 2011 року працівники ДП «НВК газотрубобудування «Зоря»-«Машпроект» не користувалися спірним житлом. Більше того, обовязок забезпечення житлом працівників покладено договором на позивача по справі, при цьому житло не конкретизовано.

З огляду на наведене, суд не вважає доведеним той факт, що спірна квартира є саме службовим житлом, а тим більше службовим житлом позивача - ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «КИЇВТРАНСГАЗ»» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ».

Тому не заслуговують на увагу посилання позивача на спеціальний порядок виключення житла з числа службових.

Крім того, суд взагалі не вбачає яким саме чином оскаржуване рішення порушує права позивача, оскільки дане житло ніколи не виділялось йому ні у якості службового, ні під готель для працівників.

Відповідно до п. 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого постановою ОСОБА_6 Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 3 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли у встановленому порядку воно виключено з числа жилих.

Таким чином, навіть у тому разі, якщо спірне житло було б визнано службовою квартирою, право на користування яким було б оформлене належним чином, жиле приміщення підлягало б виключенню з числа службових у звязку з тим, що потреба у його використанні відпала та воно не використовується з червня 2011 року.

Окрім того, суд критично оцінює доводи позивача про те, що відповідач не набув права власності на будинок та розпорядився майном, яке йому не належить, оскільки це спростовується матеріалами справи, зокрема вищезгаданим рішенням виконкому Решетилівської районної ОСОБА_6 народних депутатів № 126 від 20 червня 1991 року, яким за виконкомом Решетилівської селищної ОСОБА_6 народних депутатів визнано право власності на житловий будинок по вул. Островського, буд. 4 у селищі Решетилівка.

Суд також вважає безпідставними посилання позивача на постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року № 546/1153/14-а, оскільки даною постановою не вирішувалось питання про надання спірній квартирі статусу службової.

Безпідставним також є посилання на рішення Конституційного суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009, відповідно до якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, оскільки оскаржуваним рішенням виконкому не скасовувались та не змінювались його рішення, а було знято статус «готелю» зі спірної квартири. Окрім того, суд зважає на те, що рішення про надання квартирі статусу готелю не відповідало законодавству ні на момент його винесене, ні на теперішній час.

Суд також зважає на те, що рішенням виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області від 28 квітня 2015 року № 60 внесено зміни до оскаржуваного рішення № 187 від 26 грудня 2014 року, а саме п. 2 вказаного рішення викладено у такій редакції: «Повідомити керівництво КС-5 про прийняття рішення і запропонувати до 05 січня 2015 року вирішити питання про вивільнення квартири АДРЕСА_3 селища Решетилівка від наявних речей та матеріальних цінностей» /т. 2 а.с. 21/. Таким чином, суд також не вбачає підстав для скасування рішення у цій частині.

З огляду на все вищезазначене, суд вважає рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області № 187 від 26 грудня 2014 року, яким з квартири АДРЕСА_3 селище Решетилівка знято статус «готелю» законним та таким, що не підлягає скасуванню, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8-11, 69-71, 86, 122, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «КИЇВТРАНСГАЗ»» Публічного акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» до виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області про скасування рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області №187 від 26 грудня 2014 року, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» - відмовити.

ОСОБА_1 може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Решетилівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя