Справа № 524/10391/15-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2016 р. м. Київ К/800/8452/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.,

Голяшкіна О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, в якому просив:

визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії;

зобов'язати відповідача здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії, а саме: яка була нарахована та виплачена йому на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2009 року у справі № 2-а-2221/2009, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 03 вересня 2010 року (справа

№ 22ц-9673/2010), за період з 01 липня 2009 року, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка нарахована та виплачена йому на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01 липня 2009 року по день фактичної виплати пенсії; яка була нарахована та виплачена йому на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 серпня 2012 року у справі № 1601/6874/2012, №2а/1601/1022/2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року (справа № 2а/1601/1022/2012), за період з 01 січня 2012 року, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена йому на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01 січня 2012 року по день фактичної виплати пенсії; яка була нарахована та виплачена йому на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 липня 2013 року у справі № 1601/6874/2012, з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року (справа № 1601/2а-6874/12), за період з 01 січня 2012 року, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена йому на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії, починаючи з 01 січня 2012 року по день фактичної виплати пенсії.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2016 року, позовну заяву залишено без розгляду.

В поданій касаційній скарзі позивач, із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши та обговоривши доводи касаційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої і апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2009 року у справі № 2-а-2221/2009, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 03 вересня 2010 року, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди:

визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку з 01 липня 2009 року його щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до вимог статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто відмови включення в електронну базу даних скоригованого середньомісячного заробітку в сумі 0,15155 грн., на підставі поданої ним 22 червня 2009 року відповідної заяви та доданої до неї довідки Іванківської районної спілки споживчих товариств Київської області від 12 червня 2009 року № 51 про його заробіток в зоні відчуження Чорнобильської АЕС в 1986 році;

скасовано рішення колегіального органу з призначення пенсії позивачу Пенсійного Фонду України Автозаводського районного в м. Кременчук Полтавської області від 19 серпня 2009 року № 13;

зобов'язано Управління Пенсійного фонду України Автозаводського районного в м. Кременчуці Полтавської області внести в електронну базу даних скоригований середньомісячний заробіток в сумі 0,15155 грн., для обчислення з 01 липня 2009 року його щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до вимог статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», визначеному згідно чинного законодавства по довідці Іванківської районної спілки споживчих товариств Київської області від 12 червня 2009 року № 51, про його заробітну плату, одержану ним за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС за 5 днів травня 1986 року, в сумі 648,40 руб.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі названої постанови перерахунок та виплата пенсії позивачу пенсійним органом не здійснювались з огляду на відсутність у резолютивній частині рішення зобов'язання відповідача здійснити такі дії.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 серпня 2012 року у справі № 1601/6874/2012, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області про визнання дій неправомірними, покладення зобов'язання щодо нарахування та виплати з 01 січня 2012 року щомісячної основної державної пенсії по інвалідності відповідно до пп. 4 п. 3 та п. 9 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнення моральної шкоди:

визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті з 01 січня 2012 року щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до вимог пп. 4 п. 3 та п. 9 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, за матеріалами пенсійної справи, на підставі довідки № 51 від 12 червня 2009 року про заробітну плату, одержану ним за роботу в 1986 році в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, яка видана Іванківською районною спілкою споживчих товариств Київської області на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 травня 2009 року;

зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області, починаючи з 01 січня 2012 року, здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до вимог пп. 4 п. 3 та п. 9 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 за матеріалами пенсійної справи, на підставі довідки № 51 від 12 червня 2009 року, про заробітну плату, одержану ним за роботу в 1986 році в зоні відчуження Чорнобильської АЕС, яка видана Іванківською районною спілкою споживчих товариств Київської області на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 травня 2009 року, та виплатити недоотриману суму пенсії з врахуванням проведених виплат.

На виконання вказаного судового рішення відповідач здійснив нарахування пенсії позивачеві, яка була виплачена у травні 2013 року у розмірі 11146,62 грн. за період з 01 січня 2012 року по 30 травня 2013 року.

В подальшому, постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 липня 2013 року у справі № 1601/6874/2012, з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області:

здійснити позивачу, починаючи з 01 січня 2012 року, перерахунок та виплату його щомісячної державної пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії та інших доплат до пенсії) в максимальному розмірі (на момент виплат не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених Державним бюджетом України на відповідний рік для осіб, які втратили працездатність), при цьому враховуючи при розрахунку його щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків з 01 січня 2012 року фактичну суму одержаної ним заробітної плати за роботу в зоні відчуження, із якої визначається пенсія, в розмірі 648 крб. 00 коп., а не лише підсумкову суму в розмірі 187 крб. 20 коп. (0,00187 грн.) доплат за роботу в надурочний час та за роботу у вихідні та святкові дні, які зазначені у довідці про його заробіток від 12 червня 2009 року № 51;

виплатити позивачу недоотриману суму пенсії за цей період з урахуванням проведених виплат на виконання в повному обсязі: постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 серпня 2012 року, ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2012 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 04 квітня 2013 року.

Як убачається з пояснень відповідача, на виконання названого судового рішення пенсійний орган здійснив нарахування пенсії позивачеві, яка була виплачена у грудні 2013 року, у розмірі 118111,18 грн. за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2013 року.

10 грудня 2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області із заявою про виплату компенсації за порушення строків виплати пенсії відповідно до зазначених судових рішень. У відповідь на цю заяву відповідач листом від 21 грудня 2015 року № 349/М-10 повідомив про здійснення доплати пенсії в розмірі, встановленому судовими рішеннями, а саме: на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22 грудня 2009 року у справі № 2-а-2221/2009 перерахунок пенсії позивачеві не здійснювався, оскільки рішення суду стосувалося лише включення в електронну базу даних про скоригованого середньомісячного заробітку та не зобов'язувало відповідача здійснити саме перерахунок пенсії, отже ніяких грошових нарахувань на його виконання не проводилось; на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 серпня 2012 року у справі № 1601/6874/2012 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2012 року, виплату здійснено у травні 2013 року в розмірі 11146,62 грн.; на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 липня 2013 року у справі № 1601/6874/2012 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2012 року, виплату здійснено у грудні 2013 року в розмірі 118111,80 грн. Цим же листом повідомлено про відсутність підстав для виплати відповідної компенсації.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_2, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду та відсутності підстав для поновлення такого строку.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з такими висновками судів з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частинами другою-третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

У спірних правовідносинах позивач, звернувшись до суду 29 грудня 2015 року, ставить питання про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання здійснити розрахунок та виплату їй компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати державної пенсії, яка була нарахована на підставі судових рішень. Об'єктом обрахунку такої компенсації позивач визначив різницю між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена йому на підставі судових рішень, та розміром фактично сплаченої пенсії, виплаченої за відповідний період.

В той же час, як вже зазначено, відповідач на виконання вказаних судових рішень здійснив нарахування пенсії позивачу, які виплачені у травні 2013 року (в сумі 11146,62 грн.) та грудні 2013 року (в сумі 118111,18 грн.). Виплата пенсії на підставі постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2009 року у справі № 2-а-2221/2009 відповідачем не здійснювалась.

Викладені обставини позивачем під час апеляційного оскарження та в касаційній скарзі не заперечувалися.

Отже, про можливі порушення з боку відповідача позивач повинен був дізнатись із моменту здійснення відповідних виплат. При цьому судами не встановлено обставин, що унеможливлювали звернення позивача із даним позовом у межах строку звернення до суду.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Доводи касаційної скарги вірних висновків судів не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій надана вірно, порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 лютого 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: