Справа № 483/1600/16-а
Суддя: Тавлуй В. В.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №483/1600/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року Березанський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Тавлуя В.В.

за участі:

секретаря судового засідання - Якубець С. І.

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Березанка адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Очаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 в порядку, передбаченому КАС України, звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із зазначеним адміністративним позовом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 11 березня 1993 року вона працює на посаді судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, і з 09 липня 2003 року згідно рішення Управління пенсійного фонду в м. Очакові та Очаківському районі її призначено пенсію за віком довічно.

З 01 квітня 2015 року відповідачем було припинено виплату їй пенсії з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року. Звернувшись до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії, вона одержала відмову. Посилаючись на викладене, просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті призначеної пенсії за віком та зобов'язати останнього поновити їй з 01 червня 2015 року виплату вказаної пенсії.

20 жовтня 2016 року справу передано до Березанського районного суду Миколаївської області за підсудністю.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, вважаючи вимоги ОСОБА_2 безпідставними, оскільки приписи ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» в редакції, чинній з 01 квітня 2015 року, розповсюджуються на осіб, яким пенсії призначено за спеціальними законами, зокрема Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Оскільки вказаним особам законодавчо встановлено заборону виплати пенсії з 01 квітня 2015 року, відсутні підстави для поновлення її виплати. Крім того, зазначила, що позивачкою пропущено строк звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 на підставі рішення 16 сесії Миколаївської обласної ради народних депутатів 21 скликання від 11 березня 1993 року призначена на посаду судді Очаківського районного народного суду Миколаївської області, а Постановою Верховної Ради України від 09 липня 2003 року №1072-ІV обрана безстроково суддею Очаківського районного суду Миколаївської області. Протоколом зборів суддів №2 від 23 квітня 2015 року ОСОБА_2 призначена на посаду голови Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області. (а.с.12).

В судовому засіданні також встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Очаківському обєднаному управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, та з 05 травня 2011 року отримує пенсію за віком довічно, виплату якої з 01 квітня 2015 року було припинено.

Вказані обставини не оспорюються відповідачем, а тому суд вважає їх встановленими.

Заяву ОСОБА_2 І від 22.09.2016 року про поновлення виплати їй пенсії за віком (а.с.8-9), відповідачем залишено без задоволення (а.с.10-11).

Згідно зі ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені в ній, не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. В силу ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у рішенні в справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, а також у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), наголошував, що частина 3 ст. 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як встановлено абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» в редакції, яка чинна з 01 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Отже, станом на 01 квітня 2015 року посада, яку обіймала позивачка, дійсно, давала право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим відповідачем правомірно було припинено виплату пенсії позивачці.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» тощо.

Зазначений в пункті 5 розділу ІІІ вказаних вище Прикінцевих положень закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року прийнято не було.

У теперішній час особам, які підпадають під дію законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «;ро судоустрій і статус суддів» тощо, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», а відтак з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачці вказаної пенсії відсутні.

Також суд зазначає, що, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, положення пункту 5 Прикінцевих положень зазначеного вище Закону стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

З огляду на викладене, суд вважає, що з 01 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачці, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом, ніж відновлення виплати цієї пенсії, неможливо.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України (постанова від 24 травня 2016 року у справі № 21-948а16).

Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з принципом законності, закріпленим у ст. 9 КАС України, органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем жодним чином не спростовано доводи позовної заяви, не надано належних доказів, які обґрунтовують правомірність дій органу Пенсійного фонду щодо відсутності підстав для поновлення виплати пенсії позивачці.

При вирішенні цього спору судом також враховується практика Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «Фабіан проти Угорщини» Європейський Суд з прав людини зазначив, що відмінність у ставленні є дискримінаційною в світлі статті 14, якщо вона «не має об'єктивного та розумного обґрунтування». Суд вважає, що різне трактування пенсіонерів, що працюють в державному і приватному секторах, з однієї сторони, і між різними категоріями державних службовців, з іншої сторони, щодо права на продовження отриманні пенсії за віком не ґрунтується на будь-якому «об'єктивному і розумному виправданні».

Провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи, суд дійшов переконання, що відповідачем неправомірно відмовлено у поновленні виплати пенсії позивачці ОСОБА_2 з 01 червня 2015 року, оскільки відсутні правові підстави для невиплати позивачці пенсії в зазначеному періоді.

Таким чином, порушені права позивачки підлягають захисту шляхом визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії та здійснити виплату неотриманої пенсії.

Суд також вважає, що позивачкою не порушено строки звернення до суду, визначені ст. 99 КАС України, оскільки відповідь на свою заяву про поновлення виплати пенсії, ОСОБА_2 одержала 26 вересня 2016 року (а.с.10-11), адміністративний позов подано до суду 03 жовтня 2016 року.

Відповідно до вимог статті 94 КАС України з Державного бюджету України, на користь позивачки підлягають стягненню 551 грн. 20 коп. в рахунок судового збору, оплата якого позивачкою підтверджується відповідною квитанцією.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-12, 15, ст.ст. 158-163 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Очаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити у повному обсязі.

Визнати дії Очаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області щодо відмови ОСОБА_2 у виплаті призначеної її пенсії за віком протиправними.

Зобовязати Очаківське обєднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області поновити з 01.06.2015 року виплату ОСОБА_2 пенсії за віком, призначеної відповідно до закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн. пропорційно до розміру задоволеної частини позовних вимог.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Березанський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :

Повний текст постанови складено та підписано 23 грудня 2016 року.