Справа № 513/770/16-а
Суддя: Сивоконь Т. І.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/770/16-а
Провадження № 2-а/515/3197/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2016 р. Татарбунарський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Сивоконь Т.І.

за участю секретаря Комерзан Л.І.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари адміністративну справу за позовом Громадської організації "Пульс громади" до Саратської селищної ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору -Саратська районна рада Одеської області, про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація «Пульс Громади» звернулася до суду з адміністративною позовною заявою до Саратської селищної ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору -Саратська районна рада Одеської області, про визнання протиправним та скасування рішення, посилаючись на наступні обставини.

25 травня 2016 року Саратською селищною радою Саратського району Одеської області прийнято рішення №188-VII «Про реорганізацію (приєднання) комунального закладу «Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №1».

Цим рішенням вирішено питання припинити з 29 серпня 2016 року діяльність комунального закладу «Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №1» шляхом реорганізації (приєднання) до комунального закладу «Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №2 » та створено комісію з реорганізації.

Представник позивача вважає рішення №188-VII противоправним та таким, що підлягає скасуванню, вказуючи на те, що приймаючи рішення селищна рада керувалась положеннями ст.16 ЗУ «Про дошкільну освіту», п.30 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та вимогами ст.ст.104,106 ЦК України, однак зазначені норми є недостатніми для прийняття, оскільки воно прийняте без обовязкового врахування інших нормативно-правових приписів, достатнього обґрунтування та належної мети.

В п.12.2 Статуту КЗ «Саратський ДНЗ (ясла-садок) №1», діючого на час прийняття оскаржуваного рішення, зазначено, що ліквідація або реорганізація діючого дошкільного навчального закладу допускається лише за згодою територіальної громади (загальних зборів селища або на підставі результатів місцевого референдуму), оскільки відповідач цієї норми не дотримувався, то рішення №188-VII є таким, що прийняте з перевищенням повноважень, що в свою чергу є не припустимим.

Крім того, зі змісту рішення №188-VII вбачається, що метою прийняття є економія бюджетних коштів. Проте, представник позивача, вважає що таке обґрунтування є неналежним, та як відповідно до вимог ч.1 ст.89 БК України, видатки на дошкільну освіту здійснюється з районного бюджету. Тому саме Саратська районна рада, а не відповідач має повноваження визначати та робити висновок з приводу того чи існує потреба в економії коштів на дошкільну освіту.

Прийнятим рішенням селищна рада допустила обмеження конституційних прав та гарантій мешканців територіальної громади смт.Сарата.

З огляду на вказане, за результатами реорганізації в смт.Сарата планується функціонування лише одно дошкільного навчального закладу, а КЗ «Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №1 як юридична особа буде припинений, мешканці смт.Сарата, які мають дітей дошкільного віку, будуть позбавлені гарантованого їм права вибору дошкільного навчального закладу. Крім цього, приймаючи рішення Саратська селищна рада не врахувала вимог законодавства України, щодо гарантій працівників підприємств, установ та організацій при ініціюванні процедури реорганізації. Рішення про реорганізацію не погоджувалося з первинною профспілковою організацією навчального закладу (ясла-садок) №1 та профспілці не було відоме техніко-економічне обґрунтування причин проведення реорганізації.

Всупереч положенням ЗУ «Про доступ до публічної інформації», Саратська селищна рада не опублікувала оскаржуване рішення на своєму офіційному сайті за 20 днів до дати його розгляду, що грубо порушує законодавство про публічну інформацію.

Вказаним спірним рішенням були порушені права та інтереси громадськості як членів територіальної громади (мешканців) смт.Сарата щодо погодження чи не погодження питання реорганізації комунального закладу «Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №1», як передбачено в п.12.2. Статуту цього закладу.

В звязку з викладеним представник позивача надав до суду дану позовну заяву, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Саратської селищної ради №188-VIІ від 25 травня 2016 року.

Представники позивача в судовому засіданні адміністративні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити.

Представники відповідача Саратської селищної ради, в судовому засідання позовні вимоги не визнали, надавши суду письмові заперечення проти адміністративного позову та наполягаючи на тому, що селищна рада, при прийнятті оскаржуваного рішення, діяла відповідно до вимог чинного законодавства та в інтересах громади.

Представник третьої особи Саратської районної ради, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, повністю погодившись з доводами представників відповідача.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.30 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до повноважень селищної ради, також відноситься прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради.

Посилання представника позивача на те, що рішення селищної ради про реорганізацію дитячого навчального закладу прийнято з порушенням процедури, передбаченої п.12.2 Статуту КЗ «Саратський ДНЗ (ясла-садок) №1, а саме без згоди територіальної громади, що є перевищенням повноважень ради не може бути прийнято до уваги та не доведено будь-якими належними доказами.

Так, пунктом 12.2 Статуту КЗ «Саратський ДНЗ (ясла-садок)№1», дійсно зазначено, що засновник дошкільного навчального закладу не має права безпідставно ліквідувати його, зменшувати в ньому площу території, кількість груп, а також здавати в оренду приміщення. Ліквідація або реорганізація діючого дошкільного закладу допускається лише за згодою територіальної громади (загальних зборів селища або на підставі результатів місцевого референдуму)…».

Однак, згідно частини 6 статті 16 Закону України «Про дошкільну освіту», реорганізація і ліквідація дошкільних навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням сесії місцевого ради.

До 1 січня 2015 року діяла норма, відповідно до якої реорганізація або ліквідація діючих комунальних дошкільних навчальних закладів, допускалась лише за згодою територіальної громади (загальних зборів) села, селища, міста або на підставі результатів місцевого референдуму. Однак в ході прийняття Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» та повязаних з ним законів ця норма була змінена.

Відтак, сьогодні реорганізація і ліквідація дошкільних навчальних закладів комунальної форми власності є виключно компетенцією місцевих рад, рішення яких є вирішальним. При цьому слід відзначити, що при прийнятті рішення селищна рада дійсно мала керуватися вимогами закону, а не іншого нормативного акта, яким є статут КЗ «Саратський ДНЗ (ясла-садок)№1», так як вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Таким чином, Саратська селищна рада при прийняті оскаржуваного рішення діяла з врахуванням інтересів територіальної громади в цілому, у спосіб та в межах своїх повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства, і не могла всупереч вимогам, передбаченим частиною 6 статті 16 Закону України «Про дошкільну освіту» та пункту 30 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», діяти так, як це визначено пунктом 12.2 Статуту КЗ «Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла садок) №1, тому з цих підстав визнання його протиправним та скасування немає.

В свою чергу, заперечуючи правомірність прийнятого рішення, представник позивача також посилався на те, що проект вказаного рішення у порушення вимог ст.15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», не був оприлюднений на офіційному сайті Саратської селищної ради у встановлені строки за 20 робочих днів до дати його розгляду.

Однак з таким твердженням погодитися не можна, оскільки пунктом 2 ст.15 Закону передбачено, що розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати: нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності. Враховуючи те, що оскаржуване рішення не є нормативно правовим актом та відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» і Закону України «Про дошкільну освіту» не підлягає обговоренню, а приймається виключною сесією місцевої ради, оприлюднення його не пізніш як за 20 робочих днів до дати розгляду з метою прийняття не передбачено Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Щодо тверджень позивача з посиланнями на ст.49-4 КЗпП України про те, що приймаючи рішення селищна рада не врахувала вимог законодавства України щодо гарантій працівників підприємств, установ та організацій при ініціюванні процедури реорганізації, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 49-4 КЗпПУ лiквiдацiя, реорганiзацiя пiдприємств, змiна форм власностi або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельностi або штату працiвникiв, погiршення умов працi, можуть здiйснюватися тiльки пiсля завчасного надання професiйним спiлкам iнформацiї з цього питання, включаючи iнформацiю про причини наступних звiльнень, кiлькiсть i категорiї працiвникiв, яких це може стосуватися, про строки проведення звiльнення. Власник або уповноважений ним орган не пiзнiше трьох мiсяцiв з часу прийняття рiшення проводить консультацiї з професiйними спiлками про заходи щодо запобiгання звiльненню чи зведенню їх кiлькостi до мiнiмуму або пом'якшення несприятливих наслiдкiв будь-якого звільнення.

Перелік заходів, що тягнуть скорочення чисельності або штату працівників, даний у частині другій ст.49-4 КЗпП, поширювальному тлумаченню не підлягає. Зокрема, власник не зобов'язаний інформувати профспілки про перепрофілювання підприємства, що тягне скорочення чисельності чи штату працівників, про інші зміни в організації виробництва і праці, що тягнуть зазначені наслідки.

Оскаржуване рішення, на момент прийняття, не тягнуло за собою скорочення штатної чисельності працівників та погіршення умов їх праці, що у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яка також пояснила, що вона виконувала обовязки голови первинної профспілкової організації дитячого закладу №1 та питання щодо реорганізації їх закладу також вирішувалося і з їх профспілковим комітетом під час проведення відповідних консультацій та в подальшому первинну профспілкову організацію було проінформовано про прийняте селищною радою 25.05.2016 року рішення «Про реорганізацію (приєднання) комунального закладу «Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла садок) №1», про запропоновані посади та про скорочення посади завідувача.

Таким чином, суд вважає, що оскаржуване рішення Саратської селищної ради №188-VII «Про реорганізацію (приєднання) комунального закладу «Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №1» від 25.05.2016 р. (а.с.23 т.1) прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та обґрунтовано, а тому скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Конвенція з прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 року, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом - тобто право на доступ до суду.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Положеннями ч.1 ст.55 Конституції України, пункту другого мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №9-зп від 25.12.1997 року (справа за зверненням жителів міста Жовті Води) визначено, що будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

З аналізу вказаних норм та висновку Конституційного Суду України вбачається, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що у випадках установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про громадські об'єднання» громадське об'єднання це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Пунктом 2 частини 1 статті 21 Закону України «Про громадські об'єднання» передбачено право громадського об'єднання звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 28.11.2013 року №12-рп/2013 громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб».

Пунктом 2.2 розділу ІІ Статуту громадської організації «Пульс громади» (а.с.8 т.1) передбачено, що для здійснення мети та статутних завдань Організація у встановленому законодавством порядку: …надає безкоштовні юридичні послуги громадянам з питань захисту їх прав, що включають в себе юридичне консультування, безпосереднє представлення інтересів громадян у суді та інших органах державної влади відповідно до законодавства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку, право громадської організації «Пульс громади» на захист в суді прав, свобод та інтересів як своїх членів, так і інших осіб може бути реалізовано виключно у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень ч.1 ст.60 КАС України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

Крім того, згідно до ч.2 цієї статті прокурор наділений правом звернення до суду з адміністративним позовом з метою представництва інтересів громадянина або держави в адміністративному суді.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що діюче законодавство не містить норм, які б наділяли громадські організації правами звернення до адміністративного суду з позовами на захист прав та інтересів інших осіб, на відміну від Уповноваженого з прав людини та прокурора, які наділені такими правами Законом України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» та «Про прокуратуру», відповідно.

Таким чином, громадські організації можуть захищати в адміністративному суді права як своїх членів, так і інших осіб виключно на підставі представництва відповідно до положень ст.ст. 56-59 КАС України.

Однак, представниками позивача не надано суду будь-яких підтверджень, що оскаржуваним рішенням селищної ради були порушені права членів громадської організації чи будь-яких інших осіб, які на час звернення до суду з позовною заявою зверталися з питань захисту їх прав чи надавали громадській організації «Пульс громади» відповідні повноваження на право захищати їх інтереси в суді.

З огляду на вищевикладене, оскільки оскаржуване рішення селищної ради не зачіпає прав, свобод чи інтересів громадської організації «Пульс громади», а законодавство не наділяє цю громадську організацію правами на звернення до суду з позовом на захист прав та інтересів інших осіб, крім того, суду не надано представниками позивача документальних підтверджень щодо звернення інших осіб до громадської організації на захист їх прав та надання доручень щодо звернення до суду з даним адміністративним позовом, суд вважає, що фактично громадська організація «Пульс громади» є неналежним позивачем у даній справі та оскаржуване рішення не може бути визнане незаконним саме за позовом ГО «Пульс громади».

Керуючись ст.ст.69,71,104, 158-162, 167 Кодексу про адміністративне судочинство України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративної позовної заяви Громадської організації "Пульс громади" до Саратської селищної ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Саратська районна рада Одеської області, про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити .

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів після її проголошення або з дня отримання копії постанови.

Суддя Сивоконь