Справа № 337/1793/16-а(2-а/337/62/2016)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"14" грудня 2016 р. справа № 337/1793/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти 1 батальйону 4 управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2

на постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2016 р. у справі №337/1793/16-а

за позовом ОСОБА_1

до інспектора роти 1 батальйону 4 управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2,

третя особа - управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції,

про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

У травні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача при винесені постанови серії ПС2 за № 562191 від 26 квітня 2016 року;

- визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії ПС2 №562191 від 26 квітня 2016 року, у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення;

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2016 р. позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії відповідача щодо винесення постанови серії ПС2 №562191 від 26.04.2016 року про накладання адміністративного стягнення на позивача за ч.1 ст.126 КУпАП;

- скасовано постанову відповідача серії ПС2 №562191 від 26.04.2016 року, про накладання на позивача адміністративного стягнення за ст.126 ч.1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Постанова в частині задоволення позовних вимог мотивована тим, що відповідач при накладанні адміністративного стягнення на позивача діяв не на підставі, не в межах

повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач, зокрема, зазначив, що судом не прийнято до уваги його пояснення про те, що інформація про правопорушення керування транспортним засобом з наявними ознаками алкогольного спяніння та вчинення дрібного хуліганства позивачем надійшла телефоном "102" та після прибуття до місця події інші особи прямо вказали на ОСОБА_1 як на особу, яка керувала транспортним засобом. При цьому після висловленої вимоги про пред'явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу він повідомив про відсутність таких документів, заявивши, що автомобілем він не керував.

За таких обставин відповідача не виникло сумнівів щодо вчинення правопорушення саме позивачем.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечував.

Відповідач та третя особа, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що згідно постанови поліцейського роти 1 батальйону 4 УПП у м.Запоріжжі ДПП ОСОБА_2 серії ПС2 №562191 від 26.04.2016р., ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 26.04.2016 року о 17.00 год. у АДРЕСА_1, керував автомобілем ГАЗ 2705-222, державний номер НОМЕР_1, не маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1 "а" Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. На підставі цього на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання неправомірних дій відповідача, визнання протиправною та скасування постанови відповідача, оскільки:

- у судовому засіданні відповідачем не спростовані доводи позивача, що до прийняття оскаржуваної постанови йому не були роз'яснені його права та обов'язки і не з'ясовані інші обставини, щоб могли мати значення для вирішення справи;

- обґрунтування вини сформовано відповідачем без застосування доказів, які б достовірно, достатньо та беззаперечно підтверджували наявність або відсутність вини позивача, обставини складу правопорушення. Ці обставини свідчать про фактичну відсутність об'єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП;

- відповідач не був позбавлений можливості відкласти розгляд адміністративної справи та прийняття рішення по ній в межах строків, передбачених ст.277 КУпАП, забезпечивши таким чином дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.7, 245 КУпАП;

- в провадженні Хортицького районного суду м.Запоріжжя перебувала справа про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 Постановою суду від 31.05.2016р., яка набрала законної сили 11.06.2016р., провадження у справі було закрито за відсутністю складу правопорушення. Згідно цієї постанови суду, матеріали справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 26.04.2016р. керував транспортним засобом ГАЗ, державний номер НОМЕР_2;

Колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3, п. 1.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (далі - ПДР), учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням є протиправна, винна діяльність чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління.

Диспозиція частини 1 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно оскаржуваної постанови, позивач порушив п.п. 2.1 "а" ПДР.

Відповідно до п.2.1 "а" ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема це частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1,121-2, частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконаннями правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що гуртується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.1 ст.126 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні судом першої інстанції відповідачем не спростовувався той факт, що коли за викликом на місце події приїхав екіпаж патрульної поліції, позивач транспортним засобом не керував, за кермом автомобілю не перебував, між ним та іншими особами на вулиці відбувався конфлікт, а через деякий час на місце події прийшов чоловік, який повідомив, що саме він, а не ОСОБА_1, є водієм транспортного засобу. Крім того, суду відповідачем не надано для огляду справи про адміністративне правопорушення за даним фактом, тому суд позбавлений можливості перевірити, на підставі яких доказів поліцейський прийшов до висновку про наявність адміністративного правопорушення, винність ОСОБА_1 в його вчиненні, наявність інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, в судовому засіданні суду першої інстанції відповідач пояснив, що факт порушення було зафіксовано за допомогою відеозйомки, але надати суду відеозапис не може через його пошкодження або знищення, та не заперечувала, що позивач дійсно на місці вчинення правопорушення заперечував свою винуватість, вказував про відсутність в його діях складу правопорушення. Також відповідач пояснила, що на підтвердження своїх висновків щодо винуватості позивача нею були відібрані письмові пояснення у свідків, які були присутні на місці події, зокрема, у водія маршрутного таксі ОСОБА_3, але такі докази відповідачем суду не надані, клопотання про допит свідків в судовому засіданні відповідачем не заявлялось. Особу чоловіка, який повідомив поліцейському про те, що саме він керував транспортним засобом, а ОСОБА_1 під час руху перебував в салоні авто лише в якості пасажира, встановлено та опитано не було.

З наведеного вбачається, оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення. Відповідач не надав ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття оскарженої постанови, зокрема, доказів, передбачених ст.251 КУпАП, ст.69 КАС України, на підтвердження факту допущення позивачем порушення п.2.1 "а" ПДР.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, оскільки у відповідача були відсутні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП і винесення постанови про накладання адміністративного стягнення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу інспектора роти 1 батальйону 4 управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30 серпня 2016 р. у справі №337/1793/16-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко