Справа № 2-а-151/10
Суддя: Васіна Л. А.
Дата ухвалення: 2010-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2а-151/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська

у складі:

головуючої судді Васіної Л.А.

при секретарі Гаврилові О.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у місті Дніпропетровську про визнання протиправної бездіяльності та перерахунок допомоги за дітьми по досягненню ними трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у місті Дніпропетровську, у якому просить суд:

- визнати дії відповідача по даному позову неправомірними;

- стягнути з відповідача на користь позивачки недоплачену грошову допомогу по догляду за дітьми по досягненню ними трирічного віку з січня по вересень 2009 року включно 4 769, 29 гривень;

- зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районно ради міста Дніпропетровська виплачувати позивачці в подальшому допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у відповідності з Конституцією (прожитковий мінімум) та діючим законодавством України;

- стягнути з відповідача усі витрати по справі.

В обґрунтування заявленого адміністративного позову ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач при наданні їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, керувався нормативно-правовими актами, які рішеннями Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнані неконституційними. Своїми діями відповідач грубо порушив її право на належний соціальний захист, передбачений Конституцією України.

У судовому засіданні позивачка підтримала адміністративний позов та просила задовольнити його.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив.

Суд, вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши та дослідивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість, безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, її посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років.

Частиною 2 ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» встановлено, що допомога за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї з розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень.

Відповідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі, що дорівнює різниці між: з 01.01.2008 року - 50%, з 01.01.2009 року 75 %, з 01.01.2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, положення абзацу третього частини другої статті 56, пункту 14 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» втратили чинність як такі, що визнані неконституційними. Рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Однак рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, мало чинність з липня 2007 року по 31 грудня 2007 року. З 01.01.2008 року дія вищезазначеного рішення Конституційного Суду України припинена.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку у відповідача - територіального управління праці і соціального захисту населення - у зв'язку з народженням 05 листопада 2008 року дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Тому Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 на неї не поширюється, оскільки правовідносини між сторонами виникли після народження у позивачки дитини 05.11.2008 року.

Після народження дитини відповідачем була призначена допомога по догляду за дитиною до досягання нею трирічного віку і відповідні виплати проводились з урахуванням положень ст. 15 та п. Розділу YІІІ «Про державну допомогу сімям з дітьми» зі змінами від 28.12.2007 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008р. зміни до ст.165, та і розділу YІІІ Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» не вносились.

Тому дії відповідача по нарахуванню та виплаті допомоги позивачці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку суд вважає правомірними. Дана допомога нараховувалась та виплачувалась позивачці в мінімальному розмірі 130 гривень, так як позивач не надавала відповідачу відомості про доходи сім'ї. Отримання даних коштів в зазначеній сумі позивачкою не заперечується.

Зокрема згідно ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Тобто правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, а тому право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем його права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Таким чином вимоги позивача щодо зобовязання відповідача нарахувати їй соціальну державну допомогу надалі не ґрунтується на законі.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради у Кіровському районі міста Дніпропетровська щодо невиплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з січня 2009 року та до досягнення дітьми трирічного віку, стягнення недоплаченої допомоги по догляду за дітьми до досягнення трирічного віку за вказаний період позивачеві необхідно відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст. ст. 6, 11,71, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Кіровської районної ради у місті Дніпропетровську про визнання протиправної бездіяльності та перерахунок допомоги за дітьми по досягненню ними трирічного віку відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

Суддя Л.А. Васіна