Справа № 385/1411/16-а(2-а/385/46/16)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року справа № 385/1411/16-а(2-а/385/46/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2016 року у справі №385/1411/16-а(2-а/385/46/16) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 21 жовтня 2016 року звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області, згідно з яким, просить:

- визнати протиправними дії відповідача у зменшенні розміру пенсії позивача встановленої на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року;

- зобовязати відповідача здійснювати виплату пенсії позивачу у розмірі визначеному на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року станом на 30 червня 2011 року, провести у звязку з чим відповідні перерахування за минулий час починаючи з 01 травня 2016 року та утриматися від зменшення її розміру.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року відповідачем було призначено позивачу пенсію у розмірі 4887,70 грн. З серпня 2011 року розмір пенсії зменшився до 1451,60 грн. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету». Вважає, що пенсія при зміні діючого законодавства повинна обчислюватися за новими (зміненими) умовами, при цьому у разі її зменшення, необхідно здійснювати доплату до попереднього розміру.

ОСОБА_2 воронського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що раніше призначені відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії повинні виплачуватись у зменшених розмірах. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України в постанові від 31 березня 2015 року, яка в силу приписів ч. 2ст. 161 КАС України є обов'язковою для суду.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процессуального права, просить постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2016 року скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга фактично обгрунтована тим, що суд першої інстанції не дав правову оцінку діям відповідача щодо порушення пункту 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області з заявою, оскільки в серпні 2011 року розмір пенсії зменшився з 4887,70 грн. до 1451,60 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач своїм листом №33/М-11 від 07.10.2016 року повідомив позивача про те, що відповідно до матеріалів пенсійної справи інформація щодо призначення позивачу пенсійної виплати у розмірі 4887,70 грн. на виконання рішень національних судів відсутня. ОСОБА_2 Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року відповідачем виконана в межах його повноважень. Перерахунок державної та додаткової пенсій проводиться з 23.07.2011 року згідно з нормами діючого пенсійного законодавства та станом на 01.10.2016 року становить 2542,50 грн. (а.с.12-13).

Правильність виплати відповідачем позивачу пенсії починаючи з 01 травня 2016 року з урахувнаням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області задоволено частково, а постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2011 року скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області щодо виплати ОСОБА_1 державної та додаткової щомісячної пенсії у розмірах менших ніж встановлено ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.07.2010 року протиправними та зобовязано управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 державну та додаткову щомісячну пенсії у розмірах відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 01.07.2010 року по 22.07.2011 року включно, з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачених сум. Позовні вимоги за період з 01.10.2008 року по 30.06.2010 року залишено без розгляду (а.с.10). Відповідно до частини 5 статті 254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Тобто, постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року набрала законної сили.

У відповідності до частини 4 статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими для виконання на всій території України.

За приписами статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року здійснено позивачу перерахунок пенсії за період зазначений у судовому рішення, а саме з 01.07.2010 року по 22.07.2011 року та нараховано кошти у розмірі 44259,32 грн. (а.с.12).

Тобто, по 22.07.2011 року відповідачем виплачувалася позивачу пенсія у відповідності до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року та її розмір становив 4887,70 грн., про що свідчить довідка про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії №02-540 від 02.08.2016 року (а.с.11).

Враховуючи те, що судовим рішенням зобовязано відповідача перерахувати та виплатити ОСОБА_1 державну та додаткову щомісячну пенсії у розмірах відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по 22.07.2011 року включно, підстав для виплати позивачу пенсії у відповідності до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року після 22 липня 2011 року відповідач не мав, а отже з цієї дати позивачу пенсія повинна виплачуватися у розмірах встановлених законом.

Враховуючи наявність прийнятої Кабінетом Міністрів України постанови №745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року відповідач виплачував з 23 липня 2011 року пенсію у розмірах встановлених цією постановою.

Враховуючи те, що судовим рішенням зобовязано відповідача перерахувати та виплатити ОСОБА_1 державну та додаткову щомісячну пенсії у розмірах відповідно до ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по 22.07.2011 року, включно, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень у діях відповідача щодо виплати позивачу з 23 липня 2011 року пенсію у розмірах встановлених постановою №745.

Слід зазначити й про помилковість тверджень позивача щодо порушення відповідачем пункту 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Частина 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що за рахунок коштів Пенсійним фондом України (далі - ПФУ) в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсій за віком; пенсій по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 3 статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній страві, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

Тобто, положення пункту 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» застосовуються у разі перерахунку пенсії у звязку зі зміною нормативно правового акта або переходу з одного виду пенсії на інший.

У спірних відносинах розмір пенсії позивача зменшився у зв'язку із закінченням Пенсійним органом виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2011 року, а тому підстав для застосування положень пункту 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не має.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на те, що за змістом частини першої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, якими закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюються іменем України.

Закінчення розгляду справи у розумінні цієї норми права є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції, у тому числі прийняття постанови щодо частини позовних вимог відповідно до частини першої статті 164 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалення додаткового судового рішення (стаття 168 Кодексу адміністративного судочинства України) або в разі, якщо під час попереднього провадження відповідач визнав позов (частина четверта статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України), та вирішення вимоги апеляційної та касаційної скарг. Ці рішення ухвалюються іменем України.

Така вимога не поширюється на інше закінчення розгляду справи (закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду), що оформлюється ухвалою.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при вирішенні цього спору по суті прийняв постанову від 08 листопада 2016 року, проте зазначена постанова прийнята не іменем України, що є неприпустимим.

Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги й те, що підставою для звернення до суду стали зокрема і дії відповідача щодо не застосування до спірних відносин пункту 4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», проте суд першої інстанції не розглянув доводи позивача які стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Петриченко проти України» від 12 липня 2016 року зробив висновок про те, що національні суди не дотримались свого зобовязання за пунктом 1 статті 6 Конвенції проігнорувавши доводи заявника, навіть коли вони були конкретними, доречними та важливими.

Тобто, суд першої інстанції не дотримався свого обовязку встановленого пунктом 1 статті 6 Конвенції та не наддав оцінку усім доводам позовної заяви ОСОБА_1

Враховуючи порушення судом першої інстанції ном процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволені позову відмовити.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 202, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

ОСОБА_2 Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2016 року у справі №385/1411/16-а(2-а/385/46/16) скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко