Справа № 584/1525/16-а
Суддя: Данік Я. І.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 584/1525/16-а
Провадження № 2-а/584/24/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.12.2016 року Путивльський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Данік Я.І.,

за участі секретаря Худайкулової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Путивль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації, третя особа Путивльське Управління Державної казначейської служби України, про визнання неправомірними дій органу державної влади та стягнення щорічної разової грошової допомоги,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що він є інвалідом війни третьої групи та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації, і на підставі ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому щорічно до 5 травня повинна виплачуватись щорічна разова грошова допомога в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням проведених йому виплат. Оскільки у 2016 році йому була виплачена щорічна разова грошова допомога як інваліду війни в розмірі 2310 грн., позивач вважає дії відповідача такими, що суперечать діючому законодавству України, оскільки, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при вирішенні питання щодо проведення виплат йому як інваліду війни, застосуванню підлягають норми ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 та просить стягнути з відповідача щорічну разову грошову допомогу у розмірі семи мінімальних пенсій за віком з урахуванням проведеної виплати в розмірі 2310 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни третьої групи, що підтверджується посвідченням серії Б №267288 від 14 грудня 2015 року (а.с.5).

08 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Управління соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації з проханням здійснити перерахунок та доплатити розмір одноразової грошової допомоги до 05 травня 2016 року в розмірі семи мінімальних пенсій за віком як інваліду війни третьої групи, з урахуванням виплаченої допомоги в розмірі 2300 грн. (а.с.6).

Листом №05-08/4369 від 29 листопада 2016 року Управління соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до ст.95 КУ встановлено, що виключно Законом України «Про Державний бюджет України» визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове

спрямування цих видатків виходячи з фінансових можливостей держави. На підставі ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, що встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Тобто, визначені соціальна права реалізуються за наявності у державі відповідних економічних ресурсів. У 2016 році розмір щорічної разової допомоги випал чувся відповідно до постанови КМУ №141 від 02 березня 2016 року (а.с.4).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно з положеннями ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України. Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII, який набув чинності 1 січня 2015 року, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу» України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 3 жовтня 1997 року у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, що Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII прийнятий пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VIII.

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України 2 березня 2016 року прийнято постанову № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

П/п.1 п.1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України встановлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 14 років) вязням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, проводиться в розмірі 2310 гривень.

ОСОБА_1 було виплачено разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі, визначеному постановою КМУ від 02 березня 2016 року № 141.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини, розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Конституційний Суд України зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень. Суд виходив з того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обовязку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невідємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обовязок виконання соціальної політики держави.

Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

За таких обставин, суд вважає, що щорічна разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік ОСОБА_1 мала бути виплачена у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом не встановлено порушення прав позивача з боку Управління соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації при проведенні виплати йому у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі, передбаченому постановою КМУ постанову № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 2 березня 2016 року № 141.

Керуючись ст. ст. 17, 19, 46 Конституції України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», постановою КМУ «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і «Про жертви нацистських переслідувань» від 02 березня 2016 № 141, Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 № 79-VIII, Законом України «Про Кабінет Міністрів України», рішеннями Конституційного Суду України від 03 жовтня 1997 року № 4-зп, від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, від 25 січня 2012 року у справі № 3-рп/2012, ст.ст. 2, 7, 11, 71, 86, 94 , 128, 158-163, 167, 186 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації про визнання неправомірними дій органу державної влади та стягнення щорічної разової грошової допомоги.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Путивльський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_2