Справа № 377/843/16-а
Суддя: Орел А. С.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/843/16-а

Провадження №2-а/377/92/16

27 грудня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ :

8 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з названим адміністративним позовом з вимогами: визнати неправомірними дії відповідача з приводу відмови у перерахунку пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії в розмірі 80 % місячного заробітку, у звязку з підвищенням заробітної плати працюючим пенсіонерам на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплачувати їй пенсію відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 80 % місячного заробітку, починаючи з 01.11.2016 р., у звязку з підвищенням заробітної плати працюючим пенсіонерам на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013.

Адміністративний позов мотивувала тим, що у відповідача перебуває на обліку та отримує пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на день призначення пенсії, в розмірі 80% від суми заробітної плати, з якої сплачено внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 р. єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. У звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 вона набула право на перерахунок раніше призначеної пенсії, у звязку з чим 25.10.2016 р. звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на день призначення пенсії та надала довідку про заробітну плату, видану відділом культури, національностей та релігії Славутицької міської ради Київської області 22.06.2016 р. за № 43. Однак відповідач своїм листом від 04.11.2016 р. неправомірно відмовив у перерахунку пенсії та обмежив зазначене право.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, де він просить відмовити у задоволенні позову, мотивуючи їх тим, що питання здійснення перерахунку пенсій державним службовцям регулювалось постановою КМУ № 865 від 31.05.2000 р., пункт 4 якої визначав механізм перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям. Однак постановою КМУ № 1013 від 09.15.2015 р. пункт 4 постанови КМУ № 865 було виключено. Інших нормативно-правових актів, які б регулювали порядок здійснення перерахунку пенсії державним службовцям на дату звернення позивачки із заявою про перерахунок пенсії прийнято не було. Крім того, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII було скасовано норми законодавства щодо призначення пенсій, зокрема відповідно до Закону України «Про державну службу». Також 1 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 р., яким визнано таким, що втратив чинність Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII (крім статті 37 щодо певного кола осіб). Статтею 90 нового закону передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким не передбачено особливостей перерахунку пенсій державних службовців. Тому управління ПФУ у м. Славутичі за відсутності правового регулювання спірних відносин позбавлене можливості на власний розсуд визначати порядок здійснення перерахунку даного виду пенсій. Крім того, постановою КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», що діє з 15 грудня 2015 року, якою було внесено зміни до постанови КМУ № 865 від 31.05.2000 р. та виключено пункт 4 цієї постанови, регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не визначено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у звязку із зміною розміру заробітної плати. Таким чином з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено субєктивного права і не передбачено підстав, порядку реалізації, обовязку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 3723-XII. Відмова у перерахунку пенсії позивачці не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, які вона до цього отримувала і не є звуженням обсягу вже набутого права та/або позбавлення її права на соціальний захист. Позивачем не надано доказів та посилань на норми закону, згідно яких їй повинен бути зроблений перерахунок пенсії. Твердження позивача про те, що до спірних відносин слід застосовувати норми статті 37-1 ЗУ «Про державну службу», які діяли на момент призначення пенсії, не обґрунтовані і безпідставні. За таких обставин порушень прав позивача в своїх діях відповідач не вбачає, а прийняте рішення вважає таким, що відповідає чинному законодавству.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З матеріалів цієї справи та пенсійної справи ОСОБА_1 судом встановлено, що вона перебуває на обліку в УПФУ в м. Славутичі Київської області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-II від 16.12.1993 р. (пенсійна справа № 108184).

25 жовтня 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії державного службовця відповідно до постанови КМУ № 1013 від 9 грудня 2015 року на підставі довідки № 43 від 22.06.2016 р..

Згідно листа начальника управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі (вих..№ 103/Н-03 від 04.11.2016 р.) ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії з мотивів відсутності правових підстав, оскільки з 01.06.2015 р. скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до Закону України «Про державну службу», виключено п. 4 постанови КМУ № 865 від 31.05.2000 р., який встановлював механізм перерахунку пенсій державних службовців, з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» у попередній редакції, а нова редакція цього закону передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у якому відсутні спеціальні норми, що визначають процедуру здійснення перерахунку пенсій державним службовцям.

Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом до відповідача.

Вирішуючи публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязати діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша).

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування , мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя).

Статтею 22 Конституції України гарантується, що конституційні права і свободи не можуть бути скасовані (частина друга). При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до положень статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (пункти 1, 6).

Пенсійне забезпечення і грошова допомога державним службовцям визначалися статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, який втратив чинність з 1 травня 2016 року на підстав п.п.1 п. 2 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, крім статті 37, яка застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, до яких позивач не відноситься.

Статтею 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, який набрав чинності з 1 травня 2016 року, передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії державних службовців було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» Закон України «Про державну службу» (3723-12) було доповнено статтею 37-1, яка встановлювала право на перерахунок пенсії та визначала порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців.

Відповідно до цієї статті у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у звязку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У звязку з цим постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2003 року № 581 постанову КМУ від 31.05.2000 р. № 865 було доповнено пунктами 4-7 (з наступними змінами), з яких пункти 4-5 передбачали порядок перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865, який втратив чинність згідно постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з дня її опублікування (15 грудня 2015 року) та застосовується з 1 грудня 2015 року, було, зокрема, передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV (432-15) «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» (3723-12), визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Пунктом 5 цієї постанови було передбачено, що перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Згідно п.п.3 п. 11 розділу I Закону України від 28 грудня 2014 року 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 1 січня 2015 року, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» (3723-12) було викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 9 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з дня опублікування (15 грудня 2015 року) та застосовується з 1 грудня 2015 року.

Згідно п. 1 цієї постанови установлено нові посадові оклади (тарифні ставки, ставки заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та їх розміри.

Водночас цією постановою було затверджено зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України.

Згідно п.п. 1 і п.п. 2 п. 1 цих змін виключено пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», а абзац перший пункту 5 викладено в такій редакції: «5. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, що додається, де передбачено порядок призначення та обчислення пенсій, на які мають право відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII особи, зазначені у пунктах 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу».

Водночас цією постановою визнано такими, що втратили чинність постанови Кабінету Міністрів України згідно Переліку, що додається, в т.ч. постанова КМУ від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Таким чином, з 15 грудня 2015 року, з часу виключення пункту 4 постанови КМУ від 31 травня 2000 року № 865, скасовано правовий механізм перерахунку раніше призначених пенсій державних службовців у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а з 1 травня 2016 року втратила чинність норма закону, яка передбачала право на перерахунок пенсії державного службовця у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Згідно статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (частина перша).

За правилами статті 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (частина 1).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина 2).

Як встановлено судом, на час подання позивачкою заяви про перерахунок пенсії (25 жовтня 2016 року) як субєктивне право на перерахунок пенсії, так і правовий механізм перерахунку були скасовані.

Посилання у позовній заяві на те, що на час подання заяви була чинною стаття 37-1 Закону № 3723-XII, не ґрунтується на доказах.

Відповідачем надано копію цієї заяви, яка зареєстрована в УПФУ в м. Славутичі 14 вересня 2016 року за № 95/O-03, про що також зазначено самою позивачкою у позовній заяві.

На той час як пункт 4 постанови КМУ № 865 від 31.05.2000 р., так і стаття 37-1 Закону № 3723-XII як і сам закон в цілому, крім статті 37, яка не застосовується до позивачки, втратили чинність.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи (частина перша).

Офіційне тлумачення положень цієї норми Конституції України дано у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України. Однак воно було обмежено лише тлумаченням кола субєктів відповідальності, яких вона стосується.

Для розуміння поняття дії законів та інших нормативно-правових актів в часі необхідно звернутися до мотивувальної частини цього рішення, у п. 2 якого, зокрема, зазначено, що вона (дія) починається з моменту набрання чинності нормативно-правовим актом і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, підтверджене відповідною довідкою, мало місце у той час, коли втратив чинність нормативно-правовий акт, який передбачав право на перерахунок пенсії у звязку з цією подією.

Виходячи з цього, у відповідності з принципом дії законів чи інших нормативно-правових актів в часі він не може застосовуватись до події підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям згідно постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013.

Посилання у позовній заяві на необхідність застосування норм зазначеного закону у редакції, яка діяла на час призначення пенсії, суперечить принципу дії закону в часі, закріпленого у статті 58 Конституції України.

Посилання у позовній заяві на рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 р. щодо законного сподівання на отримання активу і порушення відповідачем цього права внаслідок відмови у перерахунку пенсії є безпідставним, оскільки таке сподівання повинно бути законним, тобто передбачене чинним законом, чого у справі, яка розглядається, не встановлено.

Крім того, як зазначено у іншому рішенні ЄСПЛ від 03.06.2014 р. у справі «Великода проти України», законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Питання конституційності законодавчих змін, якими скасовано норми законодавства, які передбачали право на перерахунок пенсії державних службовців у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, відноситься до компетенції Конституційного Суду України і виходить за межі предмету адміністративного позову, що розглядається.

Таким чином, правових підстав для перерахунку пенсії позивачки у звязку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців у відповідача не було.

Виходячи з викладеного, погоджується із запереченнями відповідача і приходить до висновку, що його відмова у перерахунку пенсії позивачки відповідала принципу законності і була правомірною (законною) та не суперечила принципу верховенства права.

Крім того, вона не призвела до порушення (обмеження) права позивачки на пенсійне забезпечення, оскільки наслідком відмови у перерахунку пенсії не було зменшення розміру отримуваної пенсії, тобто не було звуження обсягу існуючого права позивачки на отримання пенсії у звязку з втратою чинності нормативно-правовими актами, які передбачали право на перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям.

Виходячи з викладеного, адміністративний позов необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 2, 4-6, 17-20, 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня одержання копії постанови.

Суддя А.С.Орел