Справа № 826/22902/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2016 року № 826/22902/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
доСлужби безпеки України
провизнання протиправним та скасування розпорядження від 22.09.2015 №348

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (надалі також - позивачі) з адміністративним позовом до Служби безпеки України (надалі також - СБУ, відповідач), в якому просили визнати протиправним та скасувати розпорядження Центрального управління СБУ "Про деякі питання проведення в СБУ перевірки, передбаченої статтею 5 Закону України "Про очищення влади" (надалі також - Розпорядження №348).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2015 відкрито провадження в адміністративній справі №826/22902/15. Ухвалою цього суду від 29.10.2015 об'єднано для спільного розгляду і вирішення адміністративні справи №826/22902/15, №826/23047/15, №826/22900/15, №826/23230/15, №826/23049/15, №826/23502/15 та присвоєно загальний №826/22902/15.

Позови мотивовані тим, що оскаржуване Розпорядження №348 порушує права, законні інтереси позивачів, оскільки після його видання на них поширено заборону, передбачену частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 №1682-VII, внаслідок чого позивачі неспроможні реалізувати своє право на працю, зокрема обіймати посади, визначені статтею 2 вказаного Закону.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачі вважають протиправним приписи Розпорядження №348, за якими при проведені перевірки, передбаченої статтею 5 Закону України "Про очищення влади" слід враховувати, що під терміном "штатний працівник КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР", застосованим у пункті 3 частини четвертої статті 3 Закону України "Про очищення влади", слід розуміти військовослужбовців, робітників та службовців. На думку позивачів, таке тлумачення відповідних положень Закону України "Про очищення влади" не відповідає змісту правових актів колишнього СРСР, відповідно позивачі не відносяться до штатних працівників КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР, тому на них не можуть бути застосовані заборони, передбачені частинами третьою, четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади" з цих підстав.

Крім того, позивачі зазначають про протиправність видання Розпорядження №348 на підставі роз'яснення Міністерства юстиції України, позаяк останнє не має повноважень надавати іншим державним органам роз'яснення стосовно застосування актів, які ним не видавались.

Під час судового розгляду адміністративної справи представник позивачів адміністративний позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем подані письмові заперечення, в яких зазначено, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки Розпорядження №348, яке позивачі просять визнати протиправним та скасувати, не порушує їх прав та інтересів. Також у запереченнях йдеться про наявність повноважень у Центрального управління СБУ видавати Розпорядження №348 відповідно до статей 10, 13 Закону України "Про Службу Безпеки України" від 25.03.1992 №2229-XII (з наступними змінами та доповненнями), статті 5 Закону України "Про очищення влади" та з урахуванням роз'яснень Міністерства юстиції України від 02.09.2015 №11.0.2/1674, наданих як органом уповноваженим на забезпечення проведення перевірок, передбачених Законом України "Про очищення влади". На думку відповідача, законодавство, яке регулювало діяльність КДБ відносить до штатних працівників КДБ військовослужбовців, працівників та службовців.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оскільки від представників сторін надійшло клопотання про подальший розгляд та вирішення по суті адміністративної справи за їх відсутності у порядку письмового провадженні, суд ухвалив про продовження розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Центральним управлінням СБУ видано розпорядження від 22.09.2015 №348 "Про деякі питання проведення в СБУ перевірки, передбаченої статтею 5 Закону України "Про очищення влади".

Розпорядженням №348 встановлено, зокрема, що при проведенні перевірки, передбаченої статтею 5 Закону України "Про очищення влади", слід враховувати, що під терміном "штатний працівник КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР", застосованим у пункті 3 частини четвертої статті 3 Закону України "Про очищення влади", слід розуміти військовослужбовців, робітників та службовців (пункт 1).

Пунктами 3, 4 Розпорядження №348 зобов'язано відповідні підрозділи СБУ проаналізувати відомості, наявні в особових справах осіб, які Перевіряються (перевірялись) та відповідність прийнятих за результатами перевірок рішень на підставі критерію, визначеного пунктом 3 частини четвертої статті 3 Закону України "Про очищення влади" в частині "штатний працівник КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР". Крім того, зобов'язано внесення пропозицій щодо перегляду прийнятих рішень стосовно осіб, відносно яких завершена перевірка та складена довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" та в разі виявлення невідповідності прийнятих рішень вжити заходів щодо визнання таких довідок недійсними.

Зі змісту Розпорядження №348 вбачається, що воно видано на підставі статей 10, 13 Закону України "Про Службу безпеки України", статті 5 "Про очищення влади", роз'яснень Міністерства юстиції України від 02.09.2015 №11.0.2/1674.

Як свідчать матеріали судової справи: ОСОБА_5 є військовослужбовцем СБУ в Чернігівській області (довідка від 02.10.2015 №74/11-228), з 19.05.1986 по 15.06.1988 проходив військову службу на посаді контролера КПП прикордонних військ (довідка від 08.12.2015 №74/11-537); ОСОБА_1 з 01.08.1978 по 31.08.1982 як курсант проходив військову службу в званні рядового в Алма-Атинському Вищому прикордонному командному училищі імені Ф.Дзержинського (довідка від 08.12.205 №11/766) та щодо нього СБУ складено довідку про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" від 06.11.2015 про те, що не застосовуються заборони, передбачені частиною третьою, четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади"; ОСОБА_2 перебуває на державній службі в СБУ з 06.02.2010, у період з 01.09.1980 по 08.08.2009 проходив військову службу в органах державної безпеки (довідка від 14.12.2015 №11/1/2-829); ОСОБА_4 проходив військову службу на офіцерських посадах в КДБ СРСР з 01.09.1986 по 06.09.1987 та в УКДБ УРСР по Харківській області з 06.09.1987 по 03.01.1992 (довідка від 16.12.2015 №70/11-502); ОСОБА_3 проходив військову службу на офіцерських посадах КДБ СРСР з 01.02.1987 по 30.01.1988 та в УКДБ УРСР по Харківській області з 30.01.1988 по 03.01.1992 (довідка від 16.12.2015 №70/11-501); ОСОБА_6 з 01.08.1983 проходив військову службу в органах КДБ СРСР та з 07.07.1992 продовжує проходження служби в органах СБУ (довідка від 16.12.2015 №65/14-708сп).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про Службу безпеки України" Центральне управління Служби безпеки України відповідає за стан державної безпеки, координує і контролює діяльність інших органів Служби безпеки України (частина перша). Центральне управління Служби безпеки України видає положення, накази, розпорядження, інструкції, дає вказівки, обов'язкові для виконання у системі Служби безпеки України. Зазначені акти не підлягають виконанню, якщо в них встановлюються не передбачені законодавством додаткові повноваження органів і співробітників Служби безпеки України або антиконституційні обмеження прав та свобод громадян (частина друга).

Згідно з частиною четвертю статті 5 Закону України "Про очищення влади" організація проведення перевірки осіб (крім професійних суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

Наведені положення законів України дають підставі для висновку, що Центральне управління Служби безпеки України як специфічний орган СБУ, який координує і контролює діяльність інших органів Служби безпеки України, наділено повноваженнями видавати Розпорядження №348, яким підрозділам СБУ надаються вказівки щодо особливостей проведення відповідних перевірок на підставі Закону України "Про очищення влади".

На думку суду, видання відповідачем Розпорядження №348 з урахуванням роз'яснень Міністерства юстиції України від 02.09.2015 №11.0.2/1674, у даному випадку, не є свідченням його протиправності.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 3 Закону України "Про очищення влади" заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які були штатними працівниками чи негласними агентами в КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР, Головному розвідувальному управлінні Міністерства оборони СРСР, закінчили вищі навчальні заклади КДБ СРСР (крім технічних спеціальностей). Разом з тим Закон України "Про очищення влади" не роз'яснює поняття "штатний працівник".

До матеріалів судової справи додані висновки вищих навчальних закладів, в яких висловлюється різне тлумачення поняття "штатний працівник КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР". Так, у висновку Київського національного університету імені Тараса Шевченка зазначається про відмінність у правовому статусі військовослужбовців органів КДБ та робітників і службовців. Такого ж висновку дійшли науковці Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. У висновку йдеться про відмінності в статусі особи, яка проходила військову службу в КДБ та працівника, відповідно військовослужбовці не визнавались штатними працівниками КДБ. У висновку Національного університету "Одеська юридична академія" зазначається про неоднозначність вирішення питання у законодавстві колишнього СРСР поняття працівник КДБ, водночас робиться висновок про розмежування правового статусу військовослужбовців КДБ та робітників, працівників КДБ. Водночас, Міністерство юстиції України у висновку від 02.09.2015 №11.0.2/1674 висловило позицію, за якою штат органів КДБ складається з працівників а саме: з військовослужбовців, робітників, службовців, а тому всі вказані категорії працівників є штатними в розумінні частини четвертої статті 3 Закону України "Про очищення влади".

Наведене свідчить про неоднозначне розуміння положень Закону України "Про очищення влади" щодо поняття "штатний працівник КДБ СРСР, КДБ УРСР, КДБ інших союзних республік колишнього СРСР". На думку суду, врахування Центральним управлінням СБУ в Розпорядженні №348 висновку Міністерства юстиції від 02.09.2015 №11.0.2/1674 як органу, який відповідно до статті 5 Закону України "Про очищення влади" та "Положенням про Міністерство юстиції України", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 №228 уповноважений на забезпечення проведення перевірок, не виходить за межі дискреційних повноважень СБУ, оскільки саме на відповідні підрозділи СБУ покладено обов'язок проводити перевірки та давати відповідні висновки згідно з Законом України "Про очищення влади".

Крім того, слід взяти до уваги, що Розпорядження №348 є актом індивідуальної дії та обов'язковим для окремих органів, підрозділів, посадових осіб СБУ. Не зважаючи на те, що Розпорядження №348 стосується позивачів як працівників органів СБУ, однак його видання не порушує їх прав та інтересів, позаяк не встановлює, не змінює, не припиняє прав, обов'язків для них, не регламентує обов'язкових правил поведінки. Лише після затвердження висновку щодо застосування (не застосування) заборон відповідно до частини третьої, четвертої статті 1 Закону України "Про очищення влади", позивачі можуть констатувати наявність порушених прав та інтересів, зокрема і щодо проходження служби в СБУ або право обіймати посади, визначені статтею 2 цього Закону. Станом на час розгляду адміністративної справи таких доказів позивачами не надано. Щодо позивача ОСОБА_1, то як уже зазначалось, у матеріалах адміністративної справи міститься довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" від 06.11.2015 про те, що до нього не застосовуються заборони, передбачені частиною третьою, четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади". Відповідно суд доходить висновку про недоведеність позивачами порушення їх прав, інтересів у зв'язку з виданням Розпорядження №348.

Враховуючи викладене, суд вважає адміністративні позови необґрунтованими, відповідно у задоволенні позовних вимог позивачів слід відмовити.

Щодо строків звернення до адміністративного суду з даним позовом, то суд дійшов висновку про дотримання позивачами місячного строку, встановленого частиною третьою статті 99 КАС України, оскільки про порушення своїх інтересів у зв'язку з виданням Розпорядження №349 позивачі могли дізнатись після його видання (22.09.2015), водночас до суду позивачі звернулись в межах місячного строку, про що свідчать поштові штемпелі, в яких надійшли адміністративні позови та штемпелі про реєстрацію позовних заяв.

Відповідно до частини другої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки відповідачем не надано документально підтверджених доказів понесення судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 158-163 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.О. Іщук