Справа № 686/24089/16-а
Суддя: Логінова С. М.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі Ленчицькій А.Б.,

за участю представника відповідача управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому Хмельницької області про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання провести перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді та виплати різниці,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання провести перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді та виплати різниці, посилаючись на те, що рішенням управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому № 8092 від 03.10.2016 року (розпорядження № 891493 від 28.10.2016 року) йому призначено щомісячне довічне грошове утримання в сумі 21947,20 грн. - це 86 відсотків від грошової винагороди (25520,00 х 86% = 21947,20).

До стажу його роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання відповідачем зараховано лише час роботи на посаді судді - 23 роки, а основний розмір утримання обчислено лише з посадового окладу та надбавки за вислугу років.

ОСОБА_2 посилається на те, що рішення Управління Пенсійного фонду є незаконним, вказуючи, що згідно з ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», який діяв на час його роботи в Хмельницькому міському суді (з 01.01.1993 року) та в Апеляційному суді Хмельницької області (з 23.11.1998 р.) до прийняття Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, до стажу роботи, що давав право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховувався і час роботи на інших посадах у державних органах.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 р. № 584/95 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, також зараховувалися, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Аналогічні положення були передбаченні і пунктом 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 р. «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (з доповненнями згідно з Постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

З 05.05.1983 р. по 25.04.1985 р. позивач проходив службу у Збройних Силах, а з 01.09.1986 р. по 30.06.1990 р. навчався у Харківському юридичному інституті на денній формі навчання.

ОСОБА_2 посилається на те, що період навчання та перебування на військовій службі до стажу роботи, що давав право на отримання щомісячного довічного грошового утримання відповідач не зарахував.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст.ст. 133, 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» ст.2 Закону України «Про оплату праці» грошове утримання (заробітна плата) судді складається із суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з висновками Верховного Суду України, зокрема й в постановах від 20 лютого 2012 року, 14 та 18 травня 2013 року, 6 листопада 2013 року, 4 березня 2014 року, 8 липня 2015 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 тощо) матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід)застрахованої особи для обчислення пенсії, а у його випадку - щомісячного грошового утримання.

Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання, розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, який становив 15950 грн. (посадовий оклад), не урахував і в такий спосіб призначив його у меншому розмірі.

Розмір його основного щомісячного грошового довічного утримання має становити 24164 грн. 25 коп. (15950,00 грн. річної допомоги на оздоровлення: 12 місяців = 1329 грн. 17 коп. за місяць + 25520,00 грн. місячної суддівської винагороди = 26849 грн. 17 коп. х 90% = 24164 грн. 25 коп.).

Позивач просить визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому № 8092 від 03.10.2016 року в частині призначення йому основного щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% грошового утримання судді, що становить 21947 грн. 20 коп.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснити перерахунок призначеного йому основного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з розрахунку 90 відсотків від грошового утримання працюючого судді.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому виплатити йому різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України подати звіт про виконання судового рішення.

У судове засідання позивач не прибув, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому проти позову заперечила, посилаючись на те, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки дії управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому щодо призначення пенсії є правомірними, просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року N2862-XII (чинного на момент призначення позивача на посаду судді) було передбачено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

30 липня 2010 року набув чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, відповідно до частини 1 статті 131 якого було передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Пунктом 3.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №685 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді» передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Суд приходить до висновку про те, що на момент обрання ОСОБА_2 суддею апеляційного суду Хмельницької області - 23.11.1998 р. була чинною норма частини 2 статті 43 Закону України «Про статус суддів».

Відповідно до ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі. Крім того, нормами чинного законодавства визначено, що не допускається погіршення положення пенсіонера.

Конституційний Суд України у Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до вимог статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом №213, тобто у редакції Закону №192, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання" (абзац перший частини третьої), та встановлювалося, що "у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (абзац другий частини третьої).

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ;Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII;

- пункту 5 розділу III Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

При цьому, керуючись частиною другою статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення:

- частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453Л/І у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання"

Суд приходить до висновку, що стаж роботи позивача на посаді судді, з урахуванням проходження служби у Збройних Силах з 05.05.1983 р. по 25.04.1985 р. та половина строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 р. по 30.06.1990 р. на денній формі навчання дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання,

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 108/95-ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст. 41 Закону України № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За таких обставин суд вважає, що не включення управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому суми матеріальної допомоги на оздоровлення для розрахунку довічного грошового утримання є неправомірним.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 6 п. 4 ч. 1 ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з яким постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Згідно ч. 2 п. 10 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" резолютивна частина судового рішення, за загальним правилом, повинна містити: висновок суду про задоволення позову (клопотання, подання), апеляційної чи касаційної скарги повністю або частково чи відмову в його (її) задоволенні повністю або частково, чи залишення його (її) без задоволення; висновок суду по суті вимог; розподіл судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили та його оскарження; встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

На підставі викладеного та керуючись Законом України "Про судоустрій і статус суддів", Законом України «Про статус суддів», Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016 , Постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №685 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді», Законом України «Про оплату праці», ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 167, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому Хмельницької області про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, зобов'язання провести перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді та виплати різниці задовольнити.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому № 8092 від 03.10.2016 року (розпорядження № 891493 від 28.10.2016 року) про призначення ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання в сумі 21947,20 грн., що становить 86 відсотків від грошової винагороди.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з розрахунку 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 03.10.2016 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому виплатити ОСОБА_2 різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України подати звіт про виконання судового рішення.

Судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. присудити ОСОБА_2 з державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанови суду подається протягом 10 днів до Вінницького апеляційного адміністративного суду з моменту його проголошення.

Суддя Логінова С.М.