Справа № 296/10430/16-а
Суддя: Колупаєв В. В.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Колупаєва В.В.,

при секретарі Долецькій Ж.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та просить визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі також - ГУПФ України в Житомирській області) щодо встановлення йому основного розміру пенсії 59% грошового забезпечення; зобовязати ГУПФ України в Житомирській області встановити основний розмір пенсії 64% грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобовязати здійснити перерахунок та виплату пенсійного забезпечення з врахуванням основного розміру пенсії 64 % грошового забезпечення з 01.09.2016 року.

Позов обгрунтовує тим, що 29.08.2016 року наказом ГУНП в Житомирській області №199 о/с він звільнений зі служби в поліції на підставі п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу). З 30.08.2016 р. перебуває на обліку в ГУПФ України в Житомирській області та йому призначено та обчислено розмір пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», про що надіслано лист від 17.11.2016 року № 2014/Д-11, у якому повідомлено, що пенсію призначено у розмірі 59 % грошового забезпечення (вислуга років 23), оскільки у свідоцтві про хворобу не міститься інформації про непридатність позивача до служби в поліції.

Позивач, посилаючись на те, що свідоцтво про хворобу військово-лікарської комісії від 22.08.2016р. №272/172 є підставою для його звільнення, а не підставою для нарахування пенсії, яким насправді є наказ ГУНП в Житомирській області від 29.08.2016 р. №199 о/с про його звільнення зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (через хворобу), вважає, що відповідач невірно трактує підстави звільнення та на підставі цього прийняв незаконне рішення про не нарахування додаткових 5% до основного розміру пенсії та всупереч п. «а» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у звязку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце слухання справи повідомлялось належним чином.

Судом встановлено, що 29.08.2016 р. наказом ГУНП в Житомирській області №199 о/с підполковник поліції ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції з 29.08.2016 р. за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) (а.с.6).

З вказаного наказу вбачається, що вислуга років ОСОБА_1 на 29.08.2016 року складає: у календарному обчисленні 23 роки 05 місяців 15 днів.

Листом заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ОСОБА_2 №2014/Д-11 від 17.11.2016 року ОСОБА_1 повідомлено, що оскільки у свідоцтві про його хворобу не міститься інформація про непридатність до служби в поліції, тому пенсія за вислугу років призначена в розмірі 59 % грошового забезпечення( вислуга років 23) (а.с.8).

Законом України від 09.04.1992 року № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за вказаним Законом за наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 77 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв'язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв'язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Отже, ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, (надалі - Порядок № 85) військово-лікарська комісія це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 85, медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоровя, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Згідно з п. 1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу складається: у мирний час на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

За результатами проходження позивачем медичного огляду, військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Житомирській області» було видано свідоцтво про хворобу № 272/172 від 22.08.2016 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку (а.с.7).

Згідно зазначеного свідоцтва про хворобу військово-лікарською комісії також вбачається, що наявні у позивача захворювання, повязані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши свідоцтво про хворобу ОСОБА_1 №272/172 на відповідність його вимогам Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001, суд дійшов висновку про те, що воно є належним документом, який підтверджує наявність у позивача хвороби, що зумовлює його непридатність до служби в поліції, що стало підставою для звільнення позивача зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), а тому останній має право на призначення пенсії за вислугу років в підвищеному розмірі з урахуванням звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.94 КАС України в разі ухвалення судового рішення на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 8 - 11, 70, 71, 86, 87, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Корольовський районний суд м. Житомира -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо встановлення ОСОБА_1 основного розміру пенсії 59% грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області встановити ОСОБА_1 основний розмір пенсії 64% грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ст..13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсійного забезпечення з врахуванням основного розміру пенсії 64 % грошового забезпечення з 01.09.2016 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Cуддя В. В. Колупаєв