Справа № 1521/4167/12
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2012-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1521/4167/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2012 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Овідіопольського району Одеської області, за участю 3-ої особи ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, -

В С Т А Н О В И В :

29 серпня 2012 року, позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, визнати протиправними та скасувати рішення ОСОБА_2 сільської ради Овідіопольського району Одеської області ХХІІ сесії, V скликання № 858-V від 24.09.2009 р. «Про вилучення частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с. Барабой по вул. Гагаріна, 43»та рішення ОСОБА_2 сільської ради Овідіопольського району Одеської області ХХІІ сесії, V скликання № 859-V від 24.09.2009 р. «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Барабой по вул. Гагаріна, 43», мотивуючи це порушенням органом місцевого самоврядування норм земельного законодавства України та її права, як законного користувача земельної ділянки та неповідомленням про дату та час засідання сесії, на якій були прийняті оскаржувані рішення, при розгляді яких, вона не була присутня та про прийняття яких дізналась лише 27.07.2012 р., коли 20.07.2012 р. звернулася з відповідною заявою про видачу вказаних рішень до ОСОБА_2 сільради.

В судовому засіданні, позивачка та її представник підтримали свої позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільради, позов визнав повністю, пояснивши, що при прийнятті оскаржуваних рішень, дійсно був порушений порядок їх прийняття та керівництво сільської ради, яке було на той час, не виконало всіх норм Закону для прийняття законного та обґрунтованого рішення сільради.

3-тя особа ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала, мотивуючи це його необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин та території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Умовами статті 116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами, здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема - у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом, один раз по кожному виду використання. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтями 118 ЗК України передбачено, що громадянин, зацікавлений в приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рада міністрів АРК, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Приписами статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах : для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) у селах не більше 0,25 га, в селищах не більше 0,15 га, в містах не більше 0,10 га.

Розмір земельної ділянки, що передаються безоплатно громадянину у власність у звязку з набуттям ним права власності на жилий будинок не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Частинами 1 та 2 статті 159 ЗК України передбачено, що земельні спори розглядаються органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у місячний термін з дня подання заяви.

Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору.

Статтею 33 Закону України «Про місце самоврядування в Україні»передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження : підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо встановлення ставки земельного податку, розмірів плати за користування природними ресурсами, вилучення (викупу), а також надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, встановлення платежів за користування комунальними та санітарними мережами відповідних населених пунктів. Реєстрація суб`єктів права власності на землю, реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі, видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею. Організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Як вбачається зі ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування»рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Статтею 114 Конституції України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування та зазначено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законом України зупиняється у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2004 р. із змінами, внесеними з постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 р. № 2 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»- при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову у передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобовязує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Статтями 38,39 ЗК України передбачено до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших обєктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до Генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних і місцевих правил забудови.

Згідно із ст. 70 КАСУ, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 71 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд встановив, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2003 р., залишеним спадкодавцем ОСОБА_4, померлим 10.06.2000 р., який ніким не був скасований чи змінений, виданого державним нотаріусом Овідіопольської ДНК (реєстр. № 1209) позивачці належить житловий будинок № 43 з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. Барабой, вул. Гагаріна, 43, позначений на плані під літ. «А,а», площею 32,9 кв.м та спорудження під № 1-2, розташованих на присадибній земельній ділянці Державного фонду, розміром 1900 кв.м (а.с. 7).

Право власності позивачки на вказаний вище житловий будинок зареєстроване у встановленому законом порядку 22.10.2003 р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1792806, виданого КП «Овідіопольське РБТІ» на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 8).

Крім цього, довідкою ОСОБА_2 с/р № 299 від 25.06.2003 р. підтверджується, що біля будинку ОСОБА_4 в с. Барабой, Овідіопольського району Одеської області по вул. Гагаріна, 43 числиться неприватизована присадибна ділянка у розмірі 0,19 га (а.с. 9).

Суд з`ясував, що 15.05.2008 р., позивачка звернулася до ОСОБА_2 с/р з письмовою заявою про безоплатну передачу їй у приватну власність земельної ділянки площею 0,19 га по вул. Гагаріна, 43 в с. Барабой для будівництва та обслуговування жилого будинку та споруд, який належить їй на правіф власності, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 21).

Однак, як встановив суд, орган місцевого самоврядування ОСОБА_2 с/р, в порушення норм ст. 118 ЗК України, якою передбачений місячний строк на розгляд вищевказаної заяви про приватизацію землі, порушивши права позивачки та не розглянувши її заяву, надали позивачці лист від 19.05.2008 р., яким рекомендували сільському голові надати до суду заяву для зясування законності права власності позивачки на вищевказаний будинок з накладенням на нього арешту, і до з`ясування всіх питань рішення суду, рекомендувати сесії не надавати позивачці дозвіл на приватизацію вказаного будинку (а.с. 27).

Як підтвердила в судовому засідання представниця відповідача ОСОБА_2 с/р, ніякого рішення з приводу заяви позивачки про безоплатну приватизацію спірної землі сільською радою не приймалося, рекомендації сільському голові, викладені у листі, виконані не були і відповідно ні з яким позовом до суду ОСОБА_2 с/р не зверталася, а тому, на думку суду, вищевказаний лист органу місцевого самоврядування є незаконною відмовою позивачці у приватизації спірної ділянки.

Нормами Закону України «Про місцеве самоврядування»- не передбачена така правова форма правового акту органу місцевого самоврядування, як відповідь на лист громадянина, за зверненням якого, орган місцевого самоврядування повинен прийняти рішення по суті, яким задовольнити чи відмовити у задоволенні заяви громадянина.

Одночасно, 14.09.2009 р., до відповідача ОСОБА_2 с/р з письмовою завою, звернулась 3-тя особа ОСОБА_3 (племінниця позивачки) з проханням про виділення їй у власність земельної ділянки із земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні позивачки, на території якої знаходиться будинок, який належить останній на праві власності, остання в ньому не проживає, а заявниця проживає в ньому зі своїми дітьми, стверджуючи при цьому, що спадковий будинок приватизований позивачкою незаконно (а.с. 28).

Вже, 24.09.2009 р., тобто через 10 днів після звернення 3-ої особи ОСОБА_3, на ХХІІ сесії, V скликання, без повідомлення позивачки про дату та час проведення засідання сесії, ОСОБА_2 с/р приймає 2 своїх рішення № 858-V від 24.09.2009 р. «Про вилучення частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с. Барабой по вул. Гагаріна, 43»та рішення № 859-V від 24.09.2009 р. «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Барабой по вул. Гагаріна, 43»(а.с. 12,13).

В судовому засіданні, представниця відповідача, яка на той час була депутатом ОСОБА_2 с/р і була особисто присутня у сесійному залі, пояснила, що на вказаній сесії була присутня ОСОБА_3, однак позивачку на сесію запрошено не було і відповідно, документальні (належні та допустимі) докази запрошення (повідомлення) на вказану сесію позивачки ОСОБА_1 у неї відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що питання щодо поділу спірної землі, на якій знаходиться житловий будинок, що належить на праві власності позивачці було вирішено ОСОБА_2 с/р без позивачки і без її повідомлення про дату та час засідання сесії, незважаючи на її заяву про виділення їй безоплатно у власність вказаної землі, тобто оскаржувані рішення за відсутності позивачки, приймалися органом місцевого самоврядування протиправно і незаконно, в порушення вищевказаних норм Закону України «Про місцеве самоврядування»та ст. 118 ЗК України, проти чого не заперечувала представниця відповідача ОСОБА_2 с/р та в яких, сільська рада визнала та зазначила про той факт, що спірна земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_1

Крім цього, суд встановив, що про вказані оспорювані рішення, позивачка дізналася лише 27.07.2012 р., отримавши супровідний лист разом із вказаними рішення сільської ради у відповідь на свою заяву від 20.07.2012 р. з посиланням на Закону України «Про доступ до публічної інформації»з проханням видати вказані рішення сільської ради, а тому, на думку суду, 6-ти місячний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, позивачкою, у відповідності до норм ст.ст. 99,100 КАСУ пропущений не був (а.с. 10,11).

З огляду на викладене, суд вважає, що вищевказані рішення сільської ради прийняті всупереч вимогам ст.ст. 141-144 ЗК України, якими чітко передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою, примусове припинення прав на земельну ділянку, а також порядок їх вилучення для суспільних та інших потреб, враховуючи при цьому, що позивачка не надавала будь-якої згоди на вилучення земельної ділянки, що знаходилась у її фактичному користуванні, а також відсутні жодні судові рішення про припинення права користування або вилучення в неї спірної землі.

До того ж, органом місцевого самоврядування були порушені права позивачки на участь у процесі прийняття спірних рішень з приводу земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає адміністративний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 70,71,99,100,128,158,159,160,161,162,163 КАС України, Конституцією України, ст.ст. 33,59 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 12,38,116,118,121,159 Земельного Кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Овідіопольського району Одеської області, за участю 3-ої особи ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень органу місцевого самоврядування задовольнити ;

2. Визнати протиправними та скасувати рішення ОСОБА_2 сільської ради Овідіопольського району Одеської області ХХІІ сесії, V скликання № 858-V від 24.09.2009 р. «Про вилучення частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с. Барабой по вул. Гагаріна, 43»та рішення ОСОБА_2 сільської ради Овідіопольського району Одеської області ХХІІ сесії, V скликання № 859-V від 24.09.2009 р. «Про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с. Барабой по вул. Гагаріна, 43».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гандзій Д.М.