Справа № 234/17799/16-а
Суддя: Фоміна Ю. В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/407/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фоміної Ю.В.,

при секретарі Науменко А.Е.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кремінського відділу поліції ГУНП в Луганській області, інспектора Кремінського відділу поліції ГУНП в Луганській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Кремінського ВП ГУНП в Луганській області в особі інспектора Кремінського ВП капітана поліції ОСОБА_2 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та скасувати постанову ДР№160400 від 18.11.2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування позову вказує, що 18 листопада 2016 року відповідачем було винесено постанову ДР№160400 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. Відповідно до змісту постанови, він, керував транспортним засобом ВАЗ 21151ЗНГ номерний знак НОМЕР_1, в м.Кремінна по вул.Харківська, на задньої осі якого були встановлені шини з різними малюнками протектору, чим порушив п.31.4.5 г ПДР України.

На думку позивача працівник поліції виніс постанову з грубим порушенням ст.279, 280 КУпАП, позбавив його можливості надати письмові пояснення по справі, чи викласти свої заперечення, користуватися юридичною допомогою. Інспектор Ковальов А.Б. не надав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, розглянув справу за відсутністю доказів вчинення правопорушення, за відсутністю доказів його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги його пояснення, не дослідив обставини справи у їх сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними.

Так, пп.31.4.5 г ПДР України дійсно забороняє експлуатацію транспортних засобів згідно із законодавством у випадку, коли на одну вісь транспортного засобу встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів.

Згідно з п.31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4. ПДР, водій повинен вжити заходів до їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням пунктів 9.9. і9.11 ПДР.

Позивач зазначає, що в дорозі було пробито колесо його автомобіля, тому він був вимушений поставити запасне колесо, малюнок якого відрізнявся від інших коліс його автомобіля, та рухався до місця ремонту, ввімкнувши аварійну світлову сигналізацію. Вказане свідчить про відсутність події та складу адміністративного правопорушення, підтверджує той факт, що він жодного адміністративного порушення не вчиняв.

У судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просив їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 надав письмові заперечення та заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у позові.

Заперечення відповідач ОСОБА_2 обґрунтував тим, що 18.11.2016 року о 13 годин 20 хвилин, ним був зупинений автомобіль НОМЕР_2, під керуванням позивача. Причиною зупинки було те, що транспортний засіб підходив під модель транспортного засобу, який був раніше викрадений. Після зупинки транспортного засобу він підійшов до водія відрекомендувався та пояснив причину зупинки. Водій предявив посвідчення водія, та реєстраційний документ на транспортний засіб. При огляді автомобілю було виявлено, що на задньої вісі було встановлено колесо з різним малюнком протектору, що заборонено згідно пункту ПДР 31.4.5.(г). На питання, чому водій порушує ПДР ОСОБА_1 пояснив, що на його авто встановлено колесо з різним малюнком протектору тому, що він пробив колесо та встановив «запаску». Згідно пункту ПДР 31.1, а саме «технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів які стосуються безпеки дорожнього руху і охорони оточуючого середовища, а також правил технічної експлуатації інструкцій підприємств-виробників та другої нормативно-технічної документації », він пояснив водію, що забороняється експлуатація даного транспортного засобу, і що запасне колесо також повинно бути з однаковим малюнком протектору.

Відносно ОСОБА_3 була винесена постанова серії ДР № 160400. за статтею 121. ч. 1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляду штрафу у розмірі 340 гривень. Після винесення постанови водій ОСОБА_1 повідомив, що технічна несправність в нього трапилась в дорозі і він прямує на шиномонтаж для усунення несправності, хоча проїхав м. Кремінна, де знаходяться декілька шино монтажів. На запитання, чому він не усуває несправність у місці Кремінна, водій конкретної відповіді не надав. Також згідно правил дорожнього руху 31.5. «у разі виникнення в дорозі несправностей, які вказані в пункті 31.4 дійсних Правил водій повинен прийняти міри до їх усунення, а як що це зробити неможливо-рухатися як можна ближчім шляхом до місця стоянки чи ремонту виконуючи заходи безпеки с виконанням вимог пунктів 9.9 та 9.11 дійсних Правил дорожнього руху», що водій не виконав.

Суд, дослідивши матеріали справи набуває висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Судом встановлено, що 18 листопада 2016 року інспектором поліції ОСОБА_2 було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №160400, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Як вбачається з постанови, 18 листопада 2016 року о 13 годині 20 хвилин в м.Кремінна по вул.Харківської, водій ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_3, на якому на задньої вісі були встановлені шини з різним малюнком протектору, чим порушив пункт 31.4.5 (г) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

Позивач не визнає своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення та скористався правом на оскарження постанови у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно пп. «г» п. 31.4.5 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, як встановлення на одну вісь транспортного засобу діагональних шин разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів

Відповідно до п. 31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Позивач не заперечує проти того, що керував транспортним засобом на задній осі якого встановлені шини з різним малюнком протектора, проте вважає, що такі його дії не є адміністративним правопорушенням, оскільки він виконав п.31.5 ПДР України.

У відповідності до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

В силу ст. 18 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, звільняється від відповідальності, якщо доведе виникнення стану крайньої необхідності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні. Разом з тим інспектором поліції ОСОБА_2, не було вжито заходів для встановлення свідків, які б могли підтвердити обставини викладені у постанові, не було надано до суду доказів, зокрема відеозапису, на якому зафіксований факт вчинення правопорушення.

Згідно положень ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача, та саме відповідач зобов'язаний довести правомірність свого рішення.

Відповідачем ОСОБА_2 згідно ч.2 ст.71 КАС України не доведена правомірність, прийнятого ним рішення, оскільки будь-якими доказами постанова ДР №160400 від 18.11.2016 року не забезпечена взагалі.

У відповідності до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин дії ОСОБА_2 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП є неправомірними, постанова серії ДР№160400 від 18.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП є безпідставною та необґрунтованою. У звязку з цим, позов підлягає задоволенню, вказану постанову слід скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1, ст.284 ч.1 п.3 КУпАП - за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до 89,94 КАС України судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4-15,159-163, 171-2 КАС України, ст.ст.288, 293 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Кремінського відділу поліції ГУНП в Луганській області, інспектора Кремінського відділу поліції ГУНП в Луганській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати дії Кремінського ВП ГУНП в Луганській області в особі інспектора Кремніського ВП капітана поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП протиправними.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР№160400 від 18.11.2016 року Кремінського відділу поліції ГУНП в Луганській області ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП закрити.

На постанову суду може бути подана апеляція до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Ю.В. Фоміна