Справа № 826/25099/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 грудня 2016 року № 826/25099/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиКомунального підприємства «Центр ідентифікації тварин» виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) ОСОБА_2, ОСОБА_3
провизнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Комунального підприємства «Центр ідентифікації тварин» виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (далі по тексту - відповідач), за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про:

- визнання неправомірними дій відповідача щодо реєстрації собак за адресою: АДРЕСА_2;

- зобов'язання відповідача скасувати реєстрацію собак за адресою: АДРЕСА_2;

- зобов'язання відповідача перереєструвати усіх собак, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 за юридичною адресою реєстрації розподільника собак «Сюрприз від Водолія», а саме: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваних дій.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надав.

Представник третьої особи - 1 проти позовних вимог заперечив.

Представник третьої особи - 2 судове засідання не прибув, будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надав.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України суд дійшов переконання про можливість подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, що знаходиться з адресою: м. Київ, вул. Стеценка, 30, 9 лінія, ділянка №60.

Як зазначає позивач, за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3 зареєстровані 13 дорослих собак на ОСОБА_2, породи Шнауцер (Різеншнауцер), що також підтверджується копіями паспортів: від 25.09.2013р. №072551-С, №072550-С, №054332-С від 05.08.2008р., №054333-С від 05.08.2008р., №060102-С від 09.11.2010р., №060101-С від 09.11.2010р., №054326-С від 05.08.2008р., №054327-С від 05.08.2008р., №054329-С від 05.08.2008р., №054328-С від 05.08.2008р., №054330-С від 05.08.2008р., №054331-С від 05.08.2010р., №060103-С від 09.11.2010р.

З матеріалів справи вбачається, що треті особи є членами Всеукраїнського громадського об'єднання «Кінологічна спілка України» та є співвласниками розплідника собак «Сюрприз від Водолія».

В свою чергу розплідник собак «Сюрприз від Водолія» зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що реєстрація собак за адресою: АДРЕСА_2 є неправомірною, оскільки земельна ділянка за зазначеною адресою відведена для садівництва, що є, на його думку порушенням норм п. 3.1 Правил утримання домашніх собак та котів у м. Києві, затвердженими рішенням Київради від 25.10.2007р. №1079/3912, яким передбачено, що власникам собак і котів дозволяється утримувати цих Тварин лише на території присадибної земельної ділянки за умови, якщо огорожа цієї ділянки забезпечує ізоляцію тварин на цій території та наявна попереджувальна табличка про існування тварини.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо реєстрації тварин за адресою: АДРЕСА_2, та у зв'язку із цим зобов'язання вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 4.1 Правил утримання собак та котів в м. Києві, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.10.2007 №1079/3912 "Про врегулювання питань утримання та поводження з собаками і котами в м. Києві" реєстрація домашніх собак і котів проводиться з метою:

- єдиного обліку цих тварин у місті, у т. ч. для організації пошуку загублених тварин та повернення їх власникам;

- контролю за чисельністю безпритульних тварин;

- здійснення контролю за дотриманням ветеринарно-санітарних вимог;

- забезпечення епізоотичного благополуччя;

- вирішення проблемних питань і конфліктних ситуації, пов'язаних з утриманням домашніх собак та котів в м. Києві.

Реєстрація проводиться одноразово і вважається дійсною протягом усього життя тварини, крім випадків втрати або пошкодження жетону (п. 4.2 Правил).

Обов'язкову реєстрацію здійснює комунальне підприємство "Центр ідентифікації тварин" як уповноважений орган Київської міської державної адміністрації (п. 4.3 Правил).

Обов'язковій реєстрації підлягають собаки, що належать на правах власності або інших підставах фізичним або юридичним особам і перебувають на території м. Києва.

Власник собаки повинен зареєструвати тварину протягом 30 діб з моменту її відчуження іншою особою.

Особи, які проживають (зареєстровані) поза межами м. Києва, але перебувають на території м. Києва з собакою більше 30 діб, повинні зареєструвати тварину у встановленому порядку (п. 4.4 Правил).

Відповідно до п. 4.4 Правил реєстрація або перереєстрація тварин здійснюється в комунальному підприємстві "Центр ідентифікації тварин", у т. ч. його районних представництвах, службових приміщеннях житлово-експлуатаційних організацій, у т. ч. ЖБК, ОСББ тощо (у відповідності до узгодженого графіка), за місцем проживання (реєстрації) власника.

В окремих випадках реєстрація або перереєстрація тварин може проводитись безпосередньо за місцем проживання (реєстрації) власника.

Згідно з п. 4.10 Правил процедура реєстрації передбачає заповнення відповідної форми з відомостями щодо власника тварини (П. І. Б., дата народження, адреса, телефон), виду тварини, породи, клички, дати народження або відчуження, проведення протиепізоотичних заходів (щеплень) та інше із подальшим внесенням цієї інформації до загальної електронної бази даних непродуктивних тварин в м. Києві. Ця інформація є конфіденційною та надається лише у випадках, що передбачені чинним законодавством.

Центр зобов'язаний у 15-денний термін з моменту реєстрації або перереєстрації видати власнику зареєстрованої тварини реєстраційне посвідчення та номерний індивідуальний знак (жетон) тварини, друковане видання "Правила утримання домашніх собак та котів в м. Києві", а також ознайомити власника тварини з ветеринарно-санітарними вимогами щодо її утримання. Факт ознайомлення з документами підтверджується підписом власника тварини (п. 4.11 Правил).

Суд також зазначає, що відповідно до п. 4.9 Правил для проведення реєстрації або перереєстрації власник тварини повинен обов'язково мати при собі паспорт, відповідний документ, що підтверджує наявність у нього пільг, та інші документи, що підтверджують проведення протиепізоотичних заходів (щеплень), походження, ідентифікації реєстрованої тварини.

Присутність реєстрованої тварини при проведенні реєстрації є обов'язковою.

З зазначеного п. 4.9 Правил вбачається, що при реєстрації або перереєстрації собак їх власник повинен особисто звернутися до комунального підприємства "Центр ідентифікації тварин" або його районних представництвах, службових приміщеннях житлово-експлуатаційних організацій, у т. ч. ЖБК, ОСББ тощо.

Процедура реєстрації або перереєстрації передбачає заповнення відповідної форми з відомостями щодо власника тварин, виду тварин, породи, клички, дати народження та інше із подальшим внесенням змін до загальної бази даних непродуктивних тварин у м. Києві.

У той же час, відповідно до п. 3.1 Правил власникам собак і котів дозволяється утримувати цих тварин: на території присадибної земельної ділянки за умови, якщо огорожа цієї ділянки забезпечує ізоляцію тварини на цій території та наявна попереджувальна табличка про існування тварини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, зазначаючи про протиправність вчинення відповідачем оскаржуваних дій, посилався на порушення третіми особами вимог п. 3.1 Правил в частині утримання тварин після їх реєстрації.

При цьому, ним не було наведено жодних доводів, які б стосувалися допущених відповідачем порушень вимог Порядку при реєстрації собак за адресою: АДРЕСА_2.

У той же час, суд зазначає, що вказаними Правилами передбачено заявницький принцип реєстрації тварин їх власниками. Також він не містить в собі підстав для відмови в такій реєстрації, перереєстрації за ініціативи відповідача чи інших осіб та контрольних повноважень КП «Центр ідентифікації тварин» виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) по забезпеченню виконання фізичними та юридичними особами вимог вищевказаних Правил.

Отже, за вказаних обставин відповідні вимоги позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо реєстрації собак, та зобов'язання його скасувати таку реєстрацію та перереєструвати їх за іншою адресою задоволеними бути не можуть.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Отже, рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення, дія чи бездіяльність прийняті владним суб'єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення, дія чи бездіяльність є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

З аналізу заявлених позивачем позовних вимог та обґрунтувань викладених у позовній заяві вбачається, що позивачем оскаржуються дії відповідача, які стосуються реєстрації собак на садибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач в адміністративному позові не зазначає, які його права порушені оскаржуваними діями відповідача, а вказує на порушення норм земельного законодавства України в частині використання земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_2, не за цільовим призначенням, що встановлено рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30.05.2013р. у справі №2607/14962/12.

Відповідно до ч. 1 п. а ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувач зобов'язаний забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та згідно ч. 1 п. г ст. 211 Земельного кодексу України невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням громадяни несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Однак, дані доводи не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки використання земельної ділянки не за цільовим призначенням має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати, відповідно з частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко