Справа № 815/5877/16
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5877/16
У Х В А Л А

27 грудня 2016 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Потоцької Н.В.

за участю секретаря Лопатюк Ю.А.

сторін

представників позивача ОСОБА_1

представника відповідача не зявився

представників відповідачів ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача (т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря Затоківської селищної ради - ОСОБА_4) про відвід судді, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_5 до державного реєстратора Сватівської районної державної адміністрації Луганської області ОСОБА_6, т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря Затоківської селищної ради - ОСОБА_4, третя особа, які не заявляє самостійних вимог: Затоківська селищна ради Білгород Дністровської міської ради Одеської області про скасування реєстраційної дії від 06 жовтня 2016 року № 5000227 та визнання протиправними дій.

Представник відповідача (т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря Затоківської селищної ради - ОСОБА_4) заявлено клопотання про відвід головуючому судді по справі, яке вмотивовано тим, що є підстави передбачені п. 4 ч. 1 ст. 27 КАС України.

Представник вказує на наявність обґрунтованих сумнів в упередженості судді.

По перше: на даний момент у Одеському окружному адміністративному суді всі позови ОСОБА_5, або її представників розглядаються лише суддею ПотоцькоюН.В.

По друге: суддя Потоцька Н.В. вже при відкритті провадження проявила явну упередженість до інтересів позивачів, призначаючи справу на наступний день після відкриття провадження.

По третє: у процесі розгляду справи № 815/5876/16 по суті суддя Потоцька Н.В. відкрито виявляла упереджене ставлення до ОСОБА_4, піддавшись впливу засобів масової інформації, а можливо й не тільки ЗМІ стали основним аргументом упередженості судді. Та й винесене рішення по суті залишає більше запитань ніж відповідей. Безумовно, суддя приймає рішення за своїм внутрішнім переконанням, але керуватися при цьому суд зобовязаний належними, допустимими та достовірними доказами, не перекручуючи їх зміст по суті.

Представник третьої особи підтримав заяву про відвід.

Представник позивача заперечував проти заявленого клопотання, оскільки обставин передбачених приписами КАС у спірних правовідносинах не має.

Дослідивши вимоги заяви про відвід, вислухавши заявника (представника ОСОБА_4В.) та осіб які приймають участь у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Приписами статтей 126, 129 Конституції України передбачено, що судді, при здійсненні правосуддя є незалежні і підкоряються тільки закону, вплив на них у будь який спосіб забороняється.

Стаття 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно Рекомендацій CM/Rec (2010)12 Комітету ОСОБА_7 Європи, державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, яка ухвалена Комітетом ОСОБА_7 Європи 17.11.2010 р., визначено, що:

- незалежність суддів гарантується незалежністю судової влади загалом, це є основним принципом верховенства права;

- судді повинні мати необмежену свободу щодо неупередженого розгляду справ відповідно до законодавства та власного розуміння фактів;

- судді повинні мати достатні повноваження та змогу їх здійснювати для виконання своїх обов'язків, підтримання юрисдикції та гідності суду.

Відповідно частин 1 - 3 статті 30 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 27 - 29 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі. Відвід повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Статтями 27, 28 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді. Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б дійсно викликали сумніви у неупередженості судді при розгляді цієї адміністративної справи.

Відповідно до ст. 30 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований з обґрунтуванням підстав для відводу.

Щодо сумнівів позивача у обєктивності та неупередженості слід зазначити, що однією з процесуальних гарантій реалізації завдань адміністративного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у адміністративних справах є інститут відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі суддів щодо неупередженості яких є сумніви.

Стаття 27 КАС передбачає, що суддя не може брати участь у розгляді справи і відводиться, на ряду з іншим і за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Як відомо, об'єктивно виникають проблеми у застосуванні даної норми, а офіційна судова практика є незначною.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄСПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов'язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄСПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб'єктивні та об'єктивні компоненти.

Так, у справі П'єрсак проти Бельгії ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, можна провести розмежування між суб'єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об'єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект.

Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі Хаушильд проти ОСОБА_1 зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об'єктивної перевірки.

Стосовно об'єктивної неупередженості у справі Фей проти Австрії ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас слід зазначити, що учасники судового процес зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів.

Суд критично ставиться до доводів заявника, що у Одеському окружному адміністративному суді всі позови ОСОБА_5, розглядаються суддею Потоцькою Н.В. з огляду на наступне.

17.10.2016 р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Затоківської селищної ради Білгород Дністровської міської ради Одеської області до приватного нотаріуса ОСОБА_8, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_5, ОСОБА_9 про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій від 07.10.2016 р. № 7000227 та № 6000227, за підписом т.в.о. Затоківського селищного голови ОСОБА_5

Відповідно до звіту автоматизованого розподілу, справа № 815/5352/16 розподілена на суддю Потоцьку Н.В. за випадковим числом 43, яке знаходиться в інтервалі 1-60 (суддя Потоцька Н.В.).

07.11.2016 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшло 2 позови ОСОБА_5, які відповідно звіту автоматизованого розподілу справ розподілені на суддю Потоцьку Н.В. (справа № 815/5876/16 - за випадковим числом 114, яке знаходиться в інтервалі 111-116 (суддя Потоцька Н.В.) та справа № 815/5877/16 - за випадковим числом 194, яке знаходиться в інтервалі 192-197 (суддя Потоцька Н.В.)).

При цьому суд звертає особливу увагу на ст. 15 КАС України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого ОСОБА_7 суддів (зі змінами), якими визначено, що адміністратором автоматизованої системи є Державне підприємство Інформаційні судові системи.

Розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ (п.2.3.1 Положення), така особа визначена Наказом керівника апарату суду № 32 ос/д від 20.04.2016 р. Про призначення відповідальної особи.

Правила здійснення автоматизованого розподілу судових справ між суддями визначено п. 2.3.4. Положення про автоматизовану систему документообігу.

Обрання судді за випадковим числом здійснюється відповідно до коефіцієнту навантаження судді на момент автоматизованого розподілу справи (п.2.3.7.). Такий коефіцієнт розраховується за формулою К_Н= сума (Вага-Судової-Справи) / КтРД (п.2.3.6.).

Зважаючи на викладені вище приписи національного законодавства, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо розподілу справ саме на суддю Потоцьку Н.В.

При цьому слід зауважити, що і представник відповідача (т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря Затоківської селищної ради - ОСОБА_4) і представник третьої особи (Затоківської селищної ради) в поясненнях зробили наголос на тому, що у них не має сумнівів щодо здійснення автоматизованого розподілу, але є сумніви викликані діями ОСОБА_5, яка зловживала правом на звернення до суду.

Щодо відкриття провадження по справі № 815/5352/16 варто зазначити наступне.

Статтею 6 КАС України, кожній особі гарантовано право на судовий захист.

Таке право також гарантується і Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод та закріплено сталою практикою ЄСПЛ, зокрема, справа Голдер проти Сполученого Королівства, в якій містяться висновки: На думку Суду, було б немислимо, щоб ст. 6 п. 1 містила детальний опис наданих сторонам процесуальних гарантій і не захищала би в першу чергу того, що дає можливість практично користуватися цими гарантіями доступ до суду.

Такі характеристики процесу, як справедливість, публічність, динамізм позбавляються смислу, якщо не має прямого судового розгляду.

Саме тому провадження по справі № 815/5352/16 було відкрито. Але при цьому, слід також звернути увагу на те, що вказана справа була залишена без розгляду у звязку із відкликанням адміністративного позову (ухвала від 03.11.2016 р.).

Крім цього, однією із підстав, які викликають сумнів у заявника, є надто швидке призначення справ № 815/5876/16 та № 815/5877/16 до розгляду.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем, разом із адміністративним позовом, подані клопотання про забезпечення адміністративного позову, які повинні бути розглянуті не пізніше наступного дня, як того вимагає ст. 118 КАС України.

Провадження по справі № 815/5876/16 та № 815/5877/16 відкрито 08.11.2016 року для розгляду клопотання про забезпечення позову.

Провадження публічних судових засідань є основоположним принципом, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ Ріпан проти Австрії).

Саме з урахуванням цього принципу, суд не скористався правом розгляду клопотань про забезпечення позову негайно та без повідомлення осіб.

Заявник у своїй заяві посилається на те, що суддя вже розглядала справу №815/5876/16 між тими самими сторонами із тих самих підстав. По справі була винесена постанова про часткове задоволення адміністративного позову.

Відтак, як зазначає представник відповідача, головуючий суддя вже висловила свою позицію по аналогічній справі, між тими самими сторонами ще при розгляді адміністратвиної справи №815/5876/16, а тому у позивача виклакає сумнів неупередженість головуючого судді Потоцької Н.В. по данній справі.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас слід зазначити, що учасники судового процес зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів.

Крім того, приписами ч. 2 ст.185 КАС України, встановлено, що ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від постанови суду повністю або частково у випадках, встановлених цим Кодексом.

Хоч вказана стаття і не визначає підстав для апеляційного оскарження, але з положень статей 201 204 цієї глави можна зробити висновок, що такими підставами можуть бути помилки суду першої інстанції як у питаннях факту (встановлення обставин у справі), так і в питаннях права (застосування норм матеріального та процесуального права). Якщо їх деталізувати, то оскаржити судове рішення в апеляційному порядку можна, зокрема, з таких підстав:

- справу розглянуто і вирішено у першій інстанції неповноважним складом суду;

- в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою.

Наведені представником позивача в заяві обставини ні яким чином не вказують на неупередженість судді у даній справі. Більш того, здійснення, відповідно до закону, процесуальної діяльності суддею в ході розгляду будь-якої справи, не може бути підставою для відводу цього судді з передбачених статтями 27, 28 КАС України мотивів, оскільки не свідчить про наявність ознак необ'єктивності чи упередженості.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що наведені заявником обставини ні яким чином не вказують на неупередженість судді у даній справі. Більш того, здійснення, відповідно до закону, процесуальної діяльності суддею в ході розгляду будь-якої справи, не може бути підставою для відводу цього судді з передбачених статтями 27, 28 КАС України мотивів, оскільки не свідчить про наявність ознак необ'єктивності чи упередженості.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 30, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача (т.в.о. Затоківського селищного голови секретаря Затоківської селищної ради - ОСОБА_4) відмовити.

Ухвала за наслідками розгляду питання про відвід окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Потоцька Н.В.