Справа № 642/2048/16-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 р. Справа № 642/2048/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 12.10.2016р. по справі № 642/2048/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції у м. Харкові третя особа Інспектор батальону №3 роти№ 4 у м. Харкові ОСОБА_2

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ПС2 №826311 від 30.03.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, провадження у справі відносно нього закрити відповідно до статті 247 КУпАП.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що постановою серії ПС2 № 826311 від 30.03.2016 року, прийнятою інспектором батальйону №2 роти №4 Управління патрульної поліції в м. Харкові рядовим поліції ОСОБА_2 позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 (двісті пятдесят пять) гривень.

Підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що 30 березня 2016 р. близько 13 години 00 хвилин у м. Харкові, рухаючись на автомобілі KIA SORENTO, державний номерний знак НОМЕР_1, позивач користувався мобільним телефоном, чим порушив правила дорожнього руху.

На думку позивача, відповідач порушив вимоги закону, що призвело до незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.10.2016 року у задоволенні позову було відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 21.12.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 30.03.2016р. у відношенні позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 826311 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

З постанови вбачається, що 30.03.2016р. о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, під час руху транспортного засобу користувався засобами звязку, тримаючи їх у руках, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив вимоги п.2.9 (д) ПДР України.

Позивач не погодився із вказаною постановою та оскаржив її до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що дії відповідача відповідали вимогам закону, а тому є законними, що є підставою відмови у задоволенні позовних вимог.

У доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено факту правопорушення, що є основною підставою для вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю з таких підстав.

Так, частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п."д" 2.9 ПДР водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативно транспортних засобів під час виконання ними невідкладеного службового завдання).

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки , відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи не можливо встановити факту зазначеного правопорушення. Доказів того, що під час керування автомобілем позивач спілкувався по мобільному телефону матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного, обєктивні докази, які б достеменно свідчили про скоєне позивачем правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Статтею 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, колегія суддів вважає, що остання підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню відповідно до статті 202 КАС України.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 12.10.2016р. по справі № 642/2048/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у м. Харкові, третя особа Інспектор батальону №3 роти№ 4 у м. Харкові ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 30.03.2016 року серії ПС2 №826311, прийняту інспектором батальйону №2 роти №4 УПП у м. Харкові рядовим поліції ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 статті 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови виготовлений 26.12.2016 р.