Справа № 816/1888/16
Суддя: Л.О. Єресько
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1888/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єресько Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Шулик Н.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення, вимоги, рішення, -

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2016 року позивач фізична особа - підприємець ОСОБА_3 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_3І.) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі - відповідач, Кременчуцька ОДПІ), в якій просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове - повідомлення рішення від 06 жовтня 2016 року № /1680, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб в розмірі 22 092,06 грн, в тому числі 17 673,65 грн за податковими зобов'язаннями та 4 418,41 грн за штрафними санкціями;

- вимогу від 06 жовтня 2016 року № Ф-/745 про сплату боргу (недоїмки), якою визначено суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 40 885,04 грн;

- рішення від 06 жовтня № /1681 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 4088,5 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що не згодна із висновками акту перевірки податкового органу, які на її думку не відповідають дійсності. Пояснювала, що нею не допущено порушень податкового законодаства.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, посилаючись на правомірність висновків перевірки.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_3 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) у встановленому законом порядку зареєстрована як фізична особа підприємець 18.03.2003, перебуває на обліку платників податків в Кременчуцькій ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області / а.с. 34-35/.

Позивач є платником податку на додану вартість згідно виданого свідоцтва від 31.03.2003 № 77261728 та платником податків на загальній системі оподаткування /а.с. 36/.

Господарська діяльність позивача з 01.01.2014 по 31.12.2015 здійснюється в орендованому приміщенні, розташоване за адресою вул. Велика Набережна, 63, м. Кременчук, Полтавська область.

Відповідно до договору оренди від 01.01.2013 предметом договору є приміщення шиномонтажної майстерні з магазином, розташованої за адресою вул. 50 років СРСР ( ОСОБА_4), переданої ФОП ОСОБА_3 у тимчасове користування /а.с. 166-168/.

На підставі наказів Кременчуцької ОДПІ від 11.08.2016 № 709, від 05.09.2016 № 738 у період з 22.08.2016 по 12.09.2016 проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 по питанню повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування з 01.01.2014 по 31.12.2015 /а.с. 86-87/.

За результатами перевірки складено акт від 14.09.2016 № 526/16-03-13-05-08/ /11-17/, у якому вказано на порушення платником податків вимог /а.с. 11-17/:

- п.177.4, 177.2 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 у розмірі 17 673,65 грн, в т.ч. за 2014 на 17 673,65 грн;

- п. 2 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9 розділ ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено сплату єдиного соціального внеску на 40 885,04 грн;

- п. 44.1 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України неведення книги обліку доходів та витрат.

На підставі даного Акта перевірки Кременчуцької ОДПІ 06.10.2016 сформовано та надіслано ФОП ОСОБА_3:

- податкове повідомлення рішення № /1680, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 22 092,06 грн, в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 17 673,65 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 4 418,41 грн /а.с. 20/;

- рішення № /1681 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 4 088,5 грн /а.с. 18/;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- в сумі 40 885,04 грн /а.с. 18/.

Не погодившись з даними рішеннями контролюючого органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із такого.

Щодо оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 06.10.2016 № /1680 судом встановлено такі обставини.

Підставою для донарахування позивачу грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб за 2014 є доводи відповідача про заниження оподаткованого доходу та завищення валових витрат, які призвели до збільшення чистого доходу за 2014 рік на 117 824,30 грн (заниження валового доходу за 2014 на 64 961, 27 грн та завищення валових витрат за 2014 на 52 863,03 грн), наслідком чого стало збільшення суми податку з доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету на 17 673,65 грн (15 % ставка податку).

Так за доводами податкового органу ФОП ОСОБА_3 не було включено до складу доходу за 2014 рік суму доходу по акту про проведення взаємозаліку зустрічних грошових вимог від 31.03.2014 № ТР QВ2 з ТОВ "Мішелін Україна" в розмірі 77 953 грн, в тому числі ПДВ 120 992,26 грн. В результаті встановлено заниження валового доходу за 2014 рік на 64 961,27 грн.

Судом встановлено між ФОП ОСОБА_3І та ТОВ "Мішелін Україна" було проведено взаємозалік зустрічних грошових вимог в сумі 77 953,53 грн, в т.ч. ПДВ -12992,26 грн, оформлений актом від 31.03.2014 № TR QB2 /а.с. 92/.

Згідно журналу ордеру і відомості по рахунку 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями за 2014 рік по розрахунковому рахунку (стовб. 31) надійшло 837 183,64 грн. з ПДВ, без ПДВ 697 653,03 грн., що включено до одержаного доходу згідно декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік , який складає 697 922,77 грн.

Сума взаємозаліку (стовб. 63) в сумі 77 953,53 грн. з ПДВ, без ПДВ 64 961,27 грн. до одержаного доходу не включена.

Пунктом 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України визначено, що обєктом оподаткування є чистий дохід, тобто різниця між загальним оподаткованим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльності такої фізичної особи - підприємця.

Матеріалами справи підтверджено, що актом взаємозаліку від 31.03.2013 № ТР -QB2 ФОП ОСОБА_3 (клієнт) та ТОВ "Мішелін Україна" сторони погодились про зарахування зустрічних грошових вимог на суму 77 953,53 грн, включаючи ПДВ 12 992,26 грн, що з одного боку існують у ТОВ "Мішелін" по відношенню до клієнта на підставі агентського договору № ОАД-04 від 01.03.2013, і з другого боку у клієнта по відношенню до ТОВ "Мішелін" у відповідності до франчазингової угоди про участь у роздрібній мережі TYREPLUS вд 02.01.2013 № ТР- UA 18.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що до об'єкту оподаткування, обрахованого за результатами року, зазначена операція не включалася. Оскільки одночасно з отриманням доходу у зв'язку з списанням заборгованості, позивач понесла витрати.

Разом з тим позивачем а ні на перевірку, а ні в судове засідання не надано документів на підтвердження витрат, які за її твердженням були понесені. Книгу обліку доходів і витрат позивач не вів, та операції доходів/витрат не зафіксовані.

Судом також встановлено, що за порушення у вигляді неведення книги обліку доходів та витрат до позивача податковим органом санкції не застосовувалися, оскільки позивачем ведеться бухгалтерський облік.

Відповідно до частини 1 статті 9 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Враховуючи, що всі бухгалтерські операції підтверджені належною первинною документацією, то суд не приймає доводи позивача про правомірність не включення суми, списаної по акту.

Таким чином суд погоджується із правомірністю висновків податкового органу про заниження позивачем валового доходу на суму 64 961,27 грн, яка підлягала включенню до доходу.

Суд вважає, що податкове порушення, встановлене п.177.4, 177.2 статті 177 Податкового кодексу мало місце. А відтак податкове повідомлення рішення від 06.10.2016 № /1680 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб позивачу в розмірі 9 744,19 грн є правомірним.

Згідно з п. 123.1. статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Тому застосування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 2 436,05 є правомірно.

За таких обставин суд дійшов висновку про неправомірність нарахування основного грошового зобов'язання та застосування штрафних санкцій.

У зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає в частині вказаних донарахувань.

Щодо завищення валових витрат ФОП ОСОБА_3 за 2014 рік на суму 52 863,03 грн, то суд приходить до таких висновків.

Податковий орган посилався на завищення валових витрат на 52 863,03 грн через відсутність документально підтвердження повязаності понесених витрат в звязку з одержанням доходу від ТОВ "Мішелін Україна" згідно банківських виписок: платіжне доручення № 436 від 30.04.2014 на суму 57 320,21, в т.ч. ПДВ 9 553,37 грн; платіжне доручення № 911 від 04.09.2014 на суму 6 115,43 грн, в т.ч. ПДВ 10 19,24 грн на підставі актів передачі прийому передачі послуг (маркетингові та рекламні) акти нарахування премії.

Встановлене порушення полягає в тому, що отримані кошти у вигляді премій не передбачають понесення будь-яких витрат та є чистим доходом підприємця. Також відповідач зазначає, що згідно даних "Податковий блок" у ФОП ОСОБА_3 відсутні види діяльності КВЕД, які включають послуги з надання маркетингових, рекламних послуг, послуг з дотримання стандартів, послуг за участь у програмі річної гарантії, тому отриманий дохід оподатковується як дохід платника податку-фізичної особи без права формування витратної частини.

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань видами діяльності ФОП ОСОБА_3 за КВЕД є: 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 45.32 розбрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, 47.30 роздрібна торгівля пальним.

Між ТОВ "Мішелін Україна" та ФОП ОСОБА_3 укладено договір поставки від 01.02.2010 № UA -0018 (автомобільних шин) /а.с. 118-119/.

Згідно пояснень представника позивача задля отримання більш позитивного економічного ефекту від господарської діяльності за договором поставки від 01.02.2010 № UA -0018 між позивачем (дилер) та ТОВ "Мішелін Україна" було укладено франчайзингову угоду про участь у роздрібній мережі TYREPLUS вд 02.01.2013 № ТР- UA 18 та додаткову угоду № 1 від 02.01.2013 /а.с. 120-136/.

За умовами укладеної угоди ТОВ "Мішелін Україна" надає дилеру (ФОП ОСОБА_3І.) не виключну субліцензію на використання торгової марки TYREPLUS і стандартів TYREPLUS для пневматичних шин для легкових автомобілів та супутніх товарів, а також для послуг шиномантажу та супутніх послуг для споживачів, що також надає право можливості довгострокової співпраці з ТОВ "Мішелін Україна" для здійснення господарської діяльності з продажу пневматичних шин, а також супутніх товарів і послуг споживачам. Також дилер відкриває шинний центр TYREPLUS для продажу шин та послуг шиномантажу та супутніх послуг.

Згідно платіжного доручення № 436 від 30.04.2014 ФОП ОСОБА_3 отримано дохід на суму 57 320,21 грн, в т.ч. ПДВ - 9 553,37 грн. з призначенням платежу "оплата послуг згідно акту до угоди про надання послуг № MF-UA18 від 2/1/13, акт від 24.04.14, актів нарахування премії № TP-QB413(24/04/14), SW1314 (18/04/14)".

Схема розрахунку премії за дотримання стандартів TYREPLUS, компенсаційних премій за участь у програмі "Річна гарантія від Мішелін 2013" та наданих маркетингових та рекламних послуг за друге півріччя 2013 року, нарахованих ОСОБА_5 згідно актів, підписаних у 2014 році, наведена в довідці ТОВ "Мішелін Україна" від 15.12.2016.

Акт нарахування премії № SW-1314 від 18 квітня 2014 року складено на суму 7035,00 грн., включаючи ПДВ в сумі 1172,50 грн. Ця сума включає в себе компенсацію вартості гарантійного автомобільних шин на суму 510,00 грн. з ПДВ, компенсацію вартості замінених автомобільних шин, які не підлягають ремонту, на суму 5787,00 грн. з ПДВ та вартості шиномонтажу шин на суму 738,00 грн. з ПДВ згідно таблиці, наведеної наведена в Додатку 1 до довідки від 15.12.2016 /а.с. 169-172/.

Керуючись результатами аудиту щодо дотримання вимог стандартів TYREPLUS в сервісному центру нарахована премія у розмірі 28753,61 грн., включаючи ПДВ 4792,27 грн за четвертий квартал 2013 року, згідно Акту нарахування премії № ТР-РВ413 від 24 квітня 2014.

Згідно платіжного доручення № 911 від 04.09.2014 ФОП ОСОБА_3 отримано дохід на суму 6 115,43 на суму 6 115,43 в тому числі ПДВ 1 019,24 грн, призначення платежу "оплата послуг згідно додаткової угоди № 2 до франчайзингової угоди ТР UA18 від 02.01.2014, акт SW-114 від 08.08.2014".

Акт нарахування премії № ОИ-0000007 від 18 серпня 2014 року на суму 6115,43 грн., включаючи ПДВ 1019,24 грн, включає компенсацію вартості гарантійного ремонту автомобільних шин на суму 456,00 грн. з ПДВ, компенсацію вартості замінених автомобільних шин, які не підлягають ремонту, на суму 4975,43 грн. з ПДВ та вартості шиномонтажу шин на суму 684,00 грн. з ПДВ. Детальний опис кожного випадку гарантійного ремонту зазначено в таблиці (додаток 2 до довідки) /а.с. 173/

На виконання умов угоди про надання послуг № MF UA18 від 02.01.2013 та враховуючи обєми закупівель продукції у ТОВ "Мішелін Україна", нараховано ФОП ОСОБА_3 за надані маркетингові та рекламні послуги за друге півріччя 2013 року бонуси у розмірі 21 531, 60 грн. /а.с. 170-176/.

Як пояснив представник позивача маркетингові та рекламні послуги полягали в розміщенні на вітринах, запропонування клієнтам сервісу шин, які закупалися у ТОВ "Мішелін Україна".

Податковий орган відносить отримані позивачем премії до понесених витрат, при цьому вид валових витрат та їх розрахунок не наводиться.

Отримання грошових коштів в сумі 52 863,03 грн без ПДВ відповідно до умов додатків 1, 2 до франчайзингової угоди від 02.01.2013 та угоди про надання послуг від 02.01.2013 відображено в бухгалтерському обліку по рахунку 361. При цьому зазначений розмір отриманого доходу включено до колонки 3 додатку 5 до розділу ІІІ податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік .

Таким чином суд приходить до висновку , що кошти в сумі 52 863,03 грн без ПДВ за своєю природою є доходом від здійснення господарської діяльності, а твердження податкового органу про завищення валових витрат у зазначеній сумі не знайшли свого підтвердження, а судом порушення не встановлено.

В будь- якому випадку сума в розмірі 52 863,03 грн позивачем включена до доходу за 2014 рік, що підтверджується матеріалами справи, а тому навіть якби позивачем і було допущено порушення, то його наслідком було б зменшення сформованого позивачем доходу та в жодному випадку не потягло б його збільшення.

А тому податкове повідомлення - рішення 06.10.2016 № /1680 є протиправним та підлягає скасуванню в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб ФОП ОСОБА_3 в загальному розмірі 9 911,82 грн, в тому числі за основним платежем в сумі 7 929,46 грн та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 982,36 грн.

Надаючи оцінку вимозі від 06.10.2016 № Ф-/745 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 40 885,04 грн, суд враховує такі обставини.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, а також повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від від 8 липня 2010 року № 2464-VI.

Відповідно до абзацу пункту 1 частини першої статті 4 названого Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці.

За приписами пункту 2 частини першої статті 7 зазначеного Закону, у редакції, що діяла до 01.01.2015, для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Законом України від 28.12.2014 №77-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" пункт 2 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" викладено у новій редакції, відповідно до якої для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з частиною одинадцятою статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" /у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин/ єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Як зазначено відповідачем у акті перевірки від 14.09.2016 № 526/16-03-13-05-08/ /16-17/, перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу за період з 01.01.2014 по 31.12.2015, отриманого ФОП ОСОБА_3 від ведення діяльності, що підлягає обкладенню податковим на доходи фізичних осіб, встановлено його заниження у загальному розмірі 117 824,3 грн.

З урахуванням наведеного та відповідно до викладених вище норм Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідач дійшов висновку про заниження позивачем єдиного соціального внеску за спірний період загалом на 40 885,04 грн (117 824,3 грн (64 961,27 грн + 52 863,03 грн) х 34,7%).

Однак, враховуючи вищевикладені висновки суду щодо скасування податкового повідомлення рішення від 06.10.2016, згідно яких встановлено лише заниження оподаткованого доходу в розмірі 64 961,27 грн та правомірність включення коштів в сумі 52 863,03 грн, суд приходить до висновку, що податковим органом не вірно визначено суму, на яку нараховується єдиний внесок.

За таких обставин, підстави для донарахування позивачу зобов'язання зі сплати єдиного соціального внеску за 2014 у сумі 40 885,04 грн відсутні . Натомість позивачем занижено суму соціального внеску за період, що перевірявся з 01.01.2014 по 31.12.2015 у розмірі 22 541,56 грн ( 64 961,27 х 37,4 %).

А тому вимога 06.10.2016 № Ф-/745 про сплату боргу (недоїмки) є протиправною та підлягає скасуванню в частині визначення ФОП ОСОБА_3 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 18 343,48 грн.

Щодо рішення від 06.10.2016 № /1681 про застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 4088,5 грн, то суду приходить до таких висновків.

Згідно розрахунку доданого до рішення штрафна санкція розрахована з донарахованого єдиного внеску в сумі 40 885,04 грн за 2 звітних періодів. При цьому податковим органом не вказується, які саме звітні періоди, оскільки сума донарахованого єдиного внеску податковим органом вирахувана зі суми чистого доходу за 2014 рік в сумі 117 824,30 грн (заниження оподаткованого доходу та завищення валових витрат).

Також податковим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 5 % несплачених сум із посиланням на п. 3 ч. 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI станом на момент виникнення спірних правовідносин, в якій зазначена інший розмір штрафної санкції.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що податковим органом при визначенні позивачу суми штрафної санкції за донарахування податковим органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого внеску за 2014 рік з самого початку застосовано не вірний обрахунок цієї санкції, а тим більше сума санкції нарахована в тому числі і на суму, яку судом визнано правомірно включеною до доходів позивача.

В той же час, згідно частини 11 статті 25 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Оскільки компетенція щодо застосування штрафних санкцій до платника єдиного внеску відноситься до компетенції податкового органу у відповідності, то суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо нарахування сум вказаного податку, які законодавством віднесені до компетенції саме відповідача.

Таким чином суд приходить до висновку, що рішення від 06.10.2016 № /1681 про накладення на позивача штрафних санкцій в розмірі 4088,5 грн є протиправним та підлягає скасуванню повністю.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ФОП ОСОБА_3 частково.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

А відповідно до частини першої вказаної статті, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи пропорційність задоволених позовних вимог до загальної суми позову, на користь позивача належить стягнути судові витрати у розмірі 323,26 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення, вимоги, рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 06.10.2016 № /1680 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб ФОП ОСОБА_3 в загальному розмірі 9 911,82 грн, в тому числі за основним платежем в сумі 7 929,46 грн та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 982,36 грн.

Визнати протиправною та скасувати вимогу від 06.10.2016 № Ф-/745 про сплату боргу (недоїмки) в частині визначення ФОП ОСОБА_3 суми недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 18 343,48 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 06.10.2016 № /1681 про застосування до ФОП ОСОБА_3 штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 4088,5 грн, повністю.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області () на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору у розмірі 323,26 грн (триста двадцять три гривні двадцять шість копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 26 грудня 2016 року.

Суддя Л.О. Єресько