Справа № 813/2398/16
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року № 813/2398/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючої судді Потабенко В.А., суддів Мартинюка В.Я., Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Василько А.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1, згідно договору,

представника відповідача не прибув,

представника третьої особи 1 ОСОБА_2, згідно довіреності,

представника третьої особи 2 ОСОБА_3, згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_5 до Державної архітектурно будівельної інспекції України, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Національний університет "Львівська політехніка", Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, про визнання протиправним і скасування дозволу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 ОСОБА_5 (ОСОБА_4-І.П., позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної архітектурно будівельної інспекції України (далі ДАБІ України, відповідач), треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Національний університет "Львівська політехніка" (далі НУ "Львівська політехніка", третя особа 1), Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (далі ІДАБК у м. Львові, третя особа 2), в якому, враховуючи заяву про зміну (доповнення) підстав позову від 29.12.2016 року, просить визнати протиправним та скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на розі вулиць ОСОБА_6 вул. генерала ОСОБА_7 для працівників університету" № IУ 90.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначає, що на території, що прилягає до його будинку, завезено будівельне риштування та розпочато проведення будівельних робіт. Позивач звертає увагу суду на те, що земельна ділянка, на якій проводиться будівництво, знаходиться на розі вулиць ОСОБА_6 вул. ОСОБА_8 ОСОБА_7, у межах історичного ареалу міста Львова, межує із пам'ятками архітектури, зокрема із будинками, які внесено до Переліку пам'яток архітектури та містобудування м. Львова, а саме будинками, що розташовані по вулиці Карпинця, 17, 18, 18а, 19, 21, 23, 25, будинками, що розташовані по вулиці ген. Засядька, 3, 7 та будинками, що розташовані по вулиці Бой Желенського, 2, 4, 6 та 14. Водночас, проект будівництва не погоджений Міністерством культури України, що безпосередньо зачіпає право ОСОБА_4-І.П. на культурну спадщину, гарантоване Конституцією України та Законами України "Про охорону культурної спадщини", "Про охорону археологічної спадщини". Крім того, позивач наголошує, що в результаті розпочатого будівництва у прилеглих будинках, в тому числі і в будинку, якому проживає ОСОБА_4-І.П., фіксується усадка підлоги підвальних приміщень, що спричиняється вимиванням ґрунту підземними водами, на прилеглій до будівництва території спостерігається просідання ґрунтового покрову, що може спричинити руйнування будинку по вул. Карпинця, 6. Також, зазначене будівництво, на думку позивача, спричинить численні незручності для мешканців навколишніх будинків, а саме призведе до задимлення, затінення, нарощення шумового забруднення, поширення неприємних запахів. Позивач побоюється, що будівництво будинку призведе до зміни цільового призначення земельної ділянки, на якій він будується. Крім того, ОСОБА_4-І.П. вказує на неповний перелік документів, поданих НУ "Львівська політехніка" для одержання дозволу на виконання будівельних робіт, що на його думку, повинно було б бути підставою для відмови ДАБІ України у видачі оскаржуваного дозволу. Отже, враховуючи викладене, позивач вважає, що виданий Державною архітектурно будівельною інспекцією України дозвіл на виконання будівельних робіт "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на розі вулиць ОСОБА_6 вул. генерала ОСОБА_7 для працівників університету" № IУ 90, замовником якого є Національний Університет "Львівська політехніка" є протиправним та підлягає скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги, що викладені у позовній заяві та уточненнях до неї, підтримали, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявною у справі судовою розпискою від 22.12.2016 року.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення представника відповідача на адміністративний позов від 01.08.2016 року, суть яких полягає в наступному. Публічно правові відносини у зв'язку із реєстрацією Держархбудінспекцією дозволу на виконання будівельних робіт № ЛВ 90, наданого НУ "Львівська політехніка", виникли між суб'єктом владних повноважень - ДАБІ України - та третьою особою - НУ "Львівська політехніка". Щодо позивача, то, на думку представника відповідача, він не є учасником вказаних правовідносин, адже Державна архітектурно будівельна інспекція України не здійснювала щодо нього жодних управлінських функцій. Видача відповідачем дозволу на виконання будівельних робіт № ЛВ 90, наданого НУ "Львівська політехніка", не торкається прав, свобод чи інтересів позивача в сфері публічного правових відносин. Крім того, під час видачі оскарженого дозволу відповідачем були дотримані усі норми законодавства, що регламентують видачу дозволів. Враховуючи вказане, представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи НУ "Львівська політехніка" в судовому засіданні проти позову заперечила. Свою позицію виклала у письмових запереченнях, які подала суду 02.08.2016 року та 22.12.2016 року. Так, представник наголосила, що позовні вимоги позивача є безпідставними, адже не підтверджуються жодними достатніми доказами. Представник зауважила, що на розгляд адміністративного суду може бути представлений спір, що виник між двома суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правовідносинах. Публічно правовий спір виникає із публічно правових відносин між суб'єктом владних повноважень з приводу прийнятого ним рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності і саме в тих правовідносинах, учасником яких є фізична або юридична особа. Виходячи з цього, оскаржити акт індивідуальної дії має право особа, якої він безпосередньо стосується. Водночас, позивач оскаржує дозвіл на виконання будівельних робіт № IУ 90 від 20.08.2015 року з будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на розі вулиць ОСОБА_6 вул. ОСОБА_8 ОСОБА_7 для працівників університету, замовником якого є НУ "Львівська політехніка". Вказаний дозвіл за своєю правовою природою є актом індивідуальної дії, який породжує права та обов'язки виключно для суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано, тобто для НУ "Львівська політехніка", якому він виданий. На переконання представника третьої особи, позивач не є учасником вказаних правовідносин у публічно правовій сфері, оскільки ДАБІ України не здійснювала щодо позивача жодних управлінських функцій, пов'язаних із видачею вищевказаного дозволу. Здійснення відповідачем як суб'єктом владних повноважень діяльності щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт № IУ 90 від 20.08.2015 року не торкається інтересів позивача у сфері публічно правових відносин. Таким чином, відсутність у будь кого (окрім НУ "Львівська політехніка"), тому числі і позивача, прав чи обов'язків щодо оскаржуваного дозволу на виконання будівельних робіт № IУ 90 від 20.08.2015 року, відповідно не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом. Вказане підтверджується також правовою позицією Верховного суду України, висловленою у постанові від 24.02.2015 року № 21-34а15. Вказана позиція також неодноразово підтримувалася Вищим адміністративним судом України (ухвала від 26.05.2015 року у справі № К/800/12111/13). Крім того, НУ "Львівська політехніка" для видачі оскаржуваного дозволу було надано весь перелік необхідних для цього документів, оформлених належним чином. Що стосується твердження позивача про пошкодження будівельними роботами фундаменту будинку по вул. Карпинця, 6, замокання стін тощо, то таке спричинено не будівництвом, а функціональною втратою горизонтальної та вертикальної гідроізоляції. Враховуючи наведені аргументи, представник третьої особи вважає позовні вимоги позивача безпідставними та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові в судовому засіданні залишив вирішення спору у даній справі на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Визначення поняття "справа адміністративної юрисдикції" наведено у статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), під якою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Положеннями ст. 17 КАС України встановлено категорії спорів, на які поширюється компетенція адміністративних судів, щодо вирішення адміністративних справ.

Так, зокрема, згідно ч. 1 вказаної статті, юрисдикція адміністративного суду поширюється на спори осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Поняття "суб'єкт владних повноважень" визначено у ст. 3 КАС України це органи державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

В ч. 6 вищевказаної статті вказано, що адміністративний позов це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Тобто, з урахуванням всього вищенаведеного, випливає, що публічно правовий спір виникає із публічно-правових відносин між суб'єктом владних повноважень з приводу прийняття ним рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності і саме в тих правовідносинах, учасником яких є фізична або юридична особа.

З матеріалів справи вбачається, що публічно-правові відносини у звязку із реєстрацією ДАБІ України дозволу на виконання будівельних робіт № ЛВ 90, наданого НУ "Львівська політехніка", виникли саме між суб'єктом владних повноважень відповідачем та третьою особою НУ "Львівська політехніка".

Позивач ОСОБА_4-І.П. не є учасником вказаних правовідносин у публічно-правовій сфері. Відповідно, ДАБІ України не здійснює щодо нього жодних управлінських функцій.

Здійснення суб'єктом владних повноважень діяльності по видачі дозволу на виконання будівельних робіт "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на розі вулиць ОСОБА_6 вул. генерала ОСОБА_7 для працівників університету" № IУ 90 жодним чином не торкається прав, свобод чи інтересів позивача в сфері публічно-правових відносин.

Водночас, суд зазначає, що з аналізу матеріалів справи, пояснень представників сторін та третіх осіб, наданих ними в судовому засіданні, вбачається наявність між позивачем та третьою особою НУ "Львівська політехніка" цивільно-правового спору, який стосується користування майном позивача - квартирою 12 в буд 6 по вул. Карпинця, в частині руйнування будинку, підтоплення підвальних приміщень, порушення новим будівництвом ісоляційних вимог, інших негативних явищ, які виникають (чи можуть виникнути) підчас виконання будівельних робіт НУ "Львівська Політехніка".

Так, позивач вказує на Закон України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" в частині того, що нове будівництво порушує його право на безпечне проживання, оскільки може завдати шкоди опорним, несучим, огороджувальним конструкціям будинку 6 по вул. Карпинця в м. Львові.

Те ж стосується і культурної спадщини - об'єкта цивільних прав ОСОБА_4-І.П.

Відповідно, такий спір слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язок доказування в адміністративному процесі покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності (ст. 11 КАС України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Звідси, обов'язок суб'єкта владних повноважень довести правомірність прийнятого ним рішення, вчиненої дії або допущеної бездіяльності не звільняє фізичну або юридичну особу, яка звернулась з відповідним позовом до суду за захистом своїх прав від обов'язку подати суду докази на підтвердження факту порушення таких.

Однак, позивачем не подано суду жодних доказів щодо порушення його прав, свобод чи інтересів саме ДАБІ України і саме в сфері публічно-правових відносин - видачі дозволу на виконання будівельних робіт "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на розі вулиць ОСОБА_6 вул. генерала ОСОБА_7 для працівників університету" № IУ 90.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що контроль за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації покладено на ДАБІ України та ІБАБК у м. Львові.

Отже, підсумовуючи наведене, суд зазначає, що предметом адміністративного позову є оскарження дозволу на виконання будівельних робіт № IУ 90 від 20.08.2015 року з будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на розі вулиць ОСОБА_6 вул. ОСОБА_8 ОСОБА_7 для працівників університету, замовником якого є НУ "Львівська політехніка".

Тому, на переконання суду, дії відповідача щодо видачі вказаного дозволу не породжують для позивача жодних прав чи обов'язків, відтак, не мають до позивача жодного відношення, оскільки останній не є учасником публічно-правових відносин, що виникли в зв'язку з видачею відповідачем дозволу на виконання будівельних робіт № IУ 90 від 20.08.2015 року.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати в цій справі стягувати не належить.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7-14, 18-19, 33-35, 69-71, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186,254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 27.12.2016 року.

Суддя Потабенко В.А.

Суддя Мартинюк В.Я.

Суддя Сакалош В.М.