Справа № 808/1026/16
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

20 грудня 2016 року (15 год. 30 хв.) Справа № 808/1026/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В.

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3,

про: визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень.

28.03.2016 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до державного реєстратора Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 (далі третя особа 1), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Запорізьке міське управління юстиції в особі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (далі третя особа 2), ОСОБА_3 (далі третя особа 3), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 24.02.2016 № 28417154 про державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач обґрунтовує свої вимоги таким.

06.04.2013 між ОСОБА_5 та третьою особою 1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передає у власність третьої особи 1, а третя особа 1 приймає належну ОСОБА_5 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, і зобовязується сплатити за неї визначену за домовленістю сторін грошову суму. 18.09.2015 на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 07.08.2015 по справі № 316/722/15-ц старшим державним виконавцем ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області Бень Ю.Й. було прийнято постанову про арешт майна боржника на його відчуження ВП № 48676093, якою накладено арешт на все нерухоме майно, що належало третій особі 1, у тому числі і квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. 11.03.2016 позивач дізнався, що під час дії постанови про арешт майна боржника на його відчуження ВП № 48676093 відповідач прийняв рішення від 24.02.2016 № 28417154 про державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

На переконання позивача, наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, виключала можливість вчинення відповідачем будь-яких реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде знято. Отже, оскільки державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, за третьою особою 3 відповідачем було проведено 02.02.2016, тобто під час дії заборони відчуження нерухомого майна, що належало третій особі 1, позивач вважає, що таке рішення відповідача від 24.02.2016 № 28417154 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Із урахуванням викладених вище обставин, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків до 16 травня 2016 року.

Позивачем було усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 19.05.2016 відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2016 здійснено заміну неналежного відповідача на належного Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради (далі відповідач); виключено третю особу 2 із суб'єктного складу осіб, які беруть участь у справі.

У попередньому судовому засіданні представником відповідача подано заперечення проти позову, у яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки у відповідача не було законних підстав для відмови у проведенні державної реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Так, підстави для відмови в державній реєстрації прав є вичерпними. Пунктом 6 ч. 1 ст. 24 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон України від 01.07.2004 № 1952-IV) передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі наявності зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно. При цьому, у п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV законодавець зауважив, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Для проведення державної реєстрації за третьою особою 3 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, відповідачу було надано рішення Апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015 № 335/2908/14, яким скасовано за третьою особою 1 державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру. Отже, представник відповідача вважає, що відповідач був зобовязаний провести державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, а тому, на його переконання, рішення від 24.02.2016 № 28417154 про її проведення є законним та правомірним. Із урахуванням викладених вище обставин, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову.

У попередньому судовому засіданні представником третьої особи 1 подано письмові пояснення по справі, у яких він просить задовольнити позов у повному обсязі, оскільки відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, 02.02.2016 було зареєстровано за третьою особою 3, при цьому рішення № 28417154 про його державну реєстрацію було прийнято відповідачем тільки 24.02.2016. Також, представник третьої особи 1 зазначив, що для переходу спірного нерухомого майна у власність третьої особи 3 останньому необхідно було використати два способи захисту, а саме: визнання права власності на майно та зняття з нього арешту. Однак, він не зробив цього. Вказані обставини, на переконання представника третьої особи 1, свідчать про протиправність рішення відповідача від 24.02.2016 № 28417154 про державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, а тому позов слід задовольнити у повному обсязі.

У попередньому судовому засіданні третьою особою 3 подано заперечення проти позову, у яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015 по цивільній справі № 335/2908/14, що набрало законної сили, було скасовано за третьою особою 1 державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та зобовязано третю особу 1 повернути третій особі 3 зазначену квартиру. Безпосередньо право власності на вказану вище квартиру позивач не оскаржував. Також, третя особа 3 зазначила, що за приписами ст. 24 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон України від 01.07.2004 № 1952-IV) відмова в державній реєстрації прав з підстави наявних зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно не застосовується, зокрема у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Тому, з огляду на наявність рішення Апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015 по цивільній справ № 335/2908/14, у відповідача, на погляд третьої особи 3, були законні підстави для прийняття рішення від 24.02.2016 № 28417154 про державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, третя особа 3 у запереченнях проти позову зауважила, що спір щодо права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, фактично точиться між третьою особою 1 та третьою особою 3, натомість рішення відповідача від 24.02.2016 № 28417154 про державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на зазначену вище квартиру жодним чином не порушує прав, свобод та інтересів безпосередньо позивача. Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, третя особа 3 вважає, що позов є необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити.

У ході попереднього судового засідання представниками відповідача, третьої особи 1, третьої особи 3 надані додаткові докази, а також додаткові пояснення та заперечення на обґрунтування їх правових позицій.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 28.11.2016 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Судом було отримано клопотання представників сторін та третіх осіб про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

06.04.2013 між ОСОБА_5 та третьою особою 1 було укладено договір купівлі-продажу квартири (далі Договір від 06.04.2013 № б/н, т. 1, а.с. 16-17), за умовами якого ОСОБА_5 передає у власність третьої особи 1, а третя особа 1 приймає належну ОСОБА_5 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 і зобовязується сплатити за неї визначену за домовленістю сторін грошову суму.

Пунктом 2 Договору від 06.04.2013 № б/н визначено, що вказана квартира належить ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, 18.12.2012 № 1294. Право власності зареєстроване у Державному реєстрі прав на нерухоме майно 16.01.2013, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна НОМЕР_1 (т. 1, а.с. 16).

У січні 2013 року третя особа 3 оскаржила до суду публічні торги по приданню ОСОБА_5 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2013 по справі № 335/144/13-ц (головуючий суддя Гашук К.В., т. 1, а.с. 61-63), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.01.2014 (т. 1, а.с. 64-65), задоволено позов третьої особи 3 до Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в особі Запорізької філії ПП «СП «Юстиція», ОСОБА_5, Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, треті особи: ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсними публічних торгів, протоколу проведення публічних торгів, акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про придбання нерухомого майна; визнано недійсними прилюдні торги щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_2, проведені Запорізькою філією Приватного підприємства «Спеціалізоване Підприємство «Юстиція» 07.12.2012; визнано недійсним протокол № 05/247/12/1-1 проведення прилюдних торгів 07.12.2012; визнано недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки № 37/9 від 17.12.2012; визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна від 18.12.2012 року на квартиру АДРЕСА_2, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 на імя ОСОБА_5

Поряд із цим, у березні 2014 року третя особа 3 також звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до третьої особи 1, ОСОБА_5 про витребування з незаконного володіння квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та скасування державної реєстрації права власності на неї.

01.12.2014 Орджонікідзеввський районний суд прийняв рішення по справі № 335/2908/14-ц (головуючий суддя Макаров В.О.), яким відмовив у задоволенні вказаного позову (т. 1, а.с. 68-69). Однак, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015 позов було задоволено; зобовязано третю особу 1 повернути третій особі 3 квартиру АДРЕСА_2; скасовано за третьою особою 1 державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 (т. 1, а.с. 70-71).

03.03.2014 третя особа 1 отримала від позивача в борг 70 000,00 $, що еквівалентно 640 983,75 грн. за курсом Національного Банку України, про що написала розписку. Відповідно розписки кінцева дата повернення боргу 03.03.2015. Однак, у встановлений строк вказані кошти не були повернуті позивачу.

Рішенням Енергодарського районного суду Запорізької області від 07.08.2015 по справі № 316/722/15-ц (головуючий суддя Курач І.В.) за позовом позивача до третьої особи 1 про стягнення суми позики та відсотків за користування позикою; стягнуто з третьої особи 1 на користь позивача суму боргу за позикою в розмірі 1 835 339,05 грн., з яких: 1 640 983,75 грн. сума позики; 194 355,30 грн. проценти за користування позикою (т. 1, а.с. 23).

Рішення Енергодарського районного суду Запорізької області від 07.08.2015 по справі № 316/722/15-ц набрало законної сили 18.08.2015.

17.09.2015 старшим державним виконавцем ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області Бень Ю.Й. винесено постанову про арешт майна боржника на його відчуження ВП № 48676093, якою накладено арешт на все нерухоме майно, що належало третій особі 1, у тому числі і квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованою 25.08.2015 (т. 1, а.с. 12-13).

Не погоджуючись із рішенням Енергодарського районного суду Запорізької області від 07.08.2015 по справі № 316/722/15-ц, третя особа 1 оскаржила його до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.04.2016 по справі № 316/722/15-ц прийнято відмову позивача від позову до третьої особи 1 про стягнення суми позики та відсотків за користування позикою; скасовано рішення Енергодарського районного суду Запорізької області від 07.08.2015 по справі № 316/722/15-ц; провадження у справі закрито (т. 1, а.с. 57).

Надаючи правову оцінку рішенню відповідача від 24.02.2016 № 28417154 про державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною другою цієї статті встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з цим, за визначенням, наведеним у п. 8 ч. 1 ст. 3 КАС України, позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, яка визначає механізм реалізації права на судовий захист, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, особа має право на судовий захист виключно у випадку наявності факту порушення безпосередньо її прав, свобод або інтересів. Такий висновок повністю узгоджується з нормами статті 55 Конституції України.

Судом встановлено, що 06.04.2013 між ОСОБА_5 та третьою особою 1 було укладено Договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 16-17). У січні 2013 року третя особа 3 оскаржила до суду публічні торги по приданню ОСОБА_5 вказаної квартири. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2013 по справі № 335/144/13-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 25.01.2014, було визнано недійсним, зокрема свідоцтво про придбання ОСОБА_5 нерухомого майна від 18.12.2012 на квартиру АДРЕСА_2, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 (т. 1, а.с. 61-65).

Отже, вбачається, що спір про державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, фактично точиться між третьою особою 1 та третьою особою 3. Посилання позивача на рішення Енергодарського районного суду Запорізької області від 07.08.2015 по справі № 316/722/15-ц як на підставу звернення до суду з даною позовною заявою, суд не приймає до уваги, оскільки ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.04.2016 по справі № 316/722/15-ц вказане вище рішення скасовано та закрито провадження у справі виключно у звязку з відмовою позивача від вказаного вище позову.

Відтак, рішення відповідача від 24.02.2016 № 28417154 про державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 могло б порушувати права чи інтереси позивача лише у випадку застосування цього рішення безпосередньо до нього, або у випадку участі позивача у правовідносинах, до яких застосовується це рішення.

Таких обставин під час розгляду даної адміністративної справи позивач не навів суду, а тому рішення відповідача від 24.02.2016 № 28417154 про державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на переконання суду, не порушує жодних прав, свобод чи інтересів позивача.

Крім того, надаючи правову оцінку рішенню відповідача від 24.02.2016 № 28417154 про державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на предмет його відповідності вимогам Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Поряд із цим, у п. 1 ч. 4 ст. 24 даного Закону зазначено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За приписами п. 1 ст. 25 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника обєкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного обєкта нерухомого майна.

Отже, із наведених вище положень Закону України 01.07.2004 № 1952-IV вбачається, що за наявності рішення суду щодо права власності може бути проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно майно навіть при зареєстрованих обтяженнях речових прав на таке майно. При цьому, законодавець відмежовує такі категорії, як заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією речових прав на майно, та безпосередньо заборону відчуження майна.

У матеріалах реєстраційної справи № НОМЕР_1 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, засвідчена копія якої долучена судом до матеріалів даної адміністративної справи (т. 1, а.с. 131 т. 2, а.с. 119), на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення були наявні необхідні правовстановлюючі документи, а саме: 1) договір купівлі-продажу третьою особою 3 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; 2) рішення Апеляційного суду Запорізької області від 31.03.2015, яким скасовано за третьою особою 1 державну реєстрацію права власності на неї та зобовязано третю особу 1 повернути третій особі 3 вказану квартиру.

Із урахуванням викладених вище обставин у їх сукупності, суд вважає, що у відповідача були всі законні підстави для прийняття рішення від 24.02.2016 № 28417154 про державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, а тому вказане рішення є правомірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем не надано суду доказів порушення рішенням відповідача від 24.02.2016 № 28417154 про державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 прав, свобод чи інтересів безпосередньо позивача. Також, позивач не довів протиправність вказаного рішення.

У свою чергу, відповідач, на переконання суду, обґрунтував та довів правомірність рішення від 24.02.2016 № 28417154 про державну реєстрацію за третьою особою 3 права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Таким чином, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим, а відтак, у його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Прудивус