Справа № 554/6026/16-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

23 грудня 2016 року м. Київ К/800/35556/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Мойсюк М.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду міста Полтави від 11 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання неправомірними дій, протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - УПФУ) в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку його пенсії, згідно довідки Головного Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Полтавській області про заробітну плату (грошове забезпечення) за роботу (службу) в зоні відчуження у 1986-1990 роках № 01-210/12 від 5 квітня 2016 року (далі - довідка); визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ щодо відмови в перерахунку пенсії згідно з наданою довідкою; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії з 11 квітня 2016 року на підставі довідки з постійною послідуючою виплатою (далі - спірний перерахунок).

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що відмова відповідача у здійсненні спірного перерахунку пенсії не ґрунтується на вимогах закону, порушує його права, а тому ОСОБА_1 просив про задоволення позову.

Постановою Октябрського районного суду міста Полтави від 11 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

Позивач подав касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та задовольнити позов.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити враховуючи наступне.

За правилами частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому, згідно з положеннями частини 3 статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідач, відмовляючи у здійсненні спірного перерахунку пенсії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, при цьому прав позивача не порушив.

Як встановлено судами, позивач з 21 липня по 25 серпня 1986 року у складі зведеного загону протипожежної служби приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, йому встановлена 2 група інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач отримує пенсію, розмір якої обчислено згідно з положеннями постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23 липня 2011 року (далі - постанова КМУ № 1210) та довідки Управління Міністерства надзвичайних ситуацій в Полтавській області про заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 11 травня 2012 року № 17-14/113.

В подальшому, на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року, залишеної без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року, позивачу видано довідку про його заробітну плату за роботу в зоні відчуження з 21 липня 1986 року до 25 серпня 1986 року, згідно з якою його заробітна плата (грошове забезпечення) у вказаний період становила 2578,79 карбованців.

У квітні 2016 року позивач звернувся до УПФУ з заявою про здійснення спірного перерахунку пенсії, однак відповідач у її задоволенні відмовив з посиланням на відсутність первинних документів, які б підтверджували нарахування і виплату коштів, які зазначені у довідці.

Так, у відповідності до частини 1 статті 54 Закону України від 21 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Статтею 15 цього ж Закону передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військкоматами).

В свою чергу, згідно з положеннями частини 1 статті 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяли на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Водночас, за змістом статті 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються у заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим же Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримувані застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Також, постановою КМУ № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок), який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону № 796-XII, зокрема, визначає, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно з пунктом 2 Порядку Пенсійний фонд України зобов'язано забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, у II - 4, I - 3). При цьому у всіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Таким чином, з урахуванням положень правових норм вищевказаних Законів, підзаконних нормативно - правових актів, обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 15 грудня 2015 року у справі № 2-а/576/29/14.

Як вбачається з встановлених судами обставин справи, видана позивачу довідка первинними документами не підтверджена, зокрема, і в частині нарахування та виплату зазначеної у ній заробітної плати у вказаний період.

Окрім того, судами встановлено, що з заробітної плати, відображеної у довідці, страхові внески не сплачувалися.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Такий висновок судів узгоджується з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновку не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права при вирішенні справи або порушення норм процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або порушили норми процесуального права.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання неправомірними дій, протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду міста Полтави від 11 жовтня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, відмовити.

Матеріали касаційної скарги повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України М.І. Мойсюк