Справа № 813/3822/14
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року м. Київ К/800/39701/15, К/800/39945/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Донця О.Є.,

Голяшкіна О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційними скаргами приватного підприємства "Доброчин-сервіс" та Будинкоуправління №4 квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року у справі за позовом Будинкоуправління №4 квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова до Державної фінансової інспекції у Львівській області про визнання протиправною і скасування вимоги,

в с т а н о в и л а:

Будинкоуправління № 4 квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова звернулось до суду з позовом до Державної фінансової інспекції у Львівській області, в якому просило суд: визнати протиправною та скасувати вимогу Державної фінансової інспекції у Львівській області від 24.04.2014 № 08-15/2807 в частині висновків та вимог про:

- відображення дебіторської заборгованості по розрахунках з ПП «Доброчин- Сервіс» і стягнення з контрагента зайво сплачених коштів, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи для отримання коштів в сумі 253,03 тис.грн.; стягнення з осіб, винних у безпідставному покритті за рахунок коштів Будинкоуправління № 4 витрат сторонньої юридичної особи на суму 252,03 тис.грн, шкоду у порядку та розмірі, встановлених статтями 130- 136 Кодексу законів про працю України;

- відшкодування суми нестачі 3,72 тис.грн, та недопущення аналогічних порушень в подальшій роботі; стягнення з матеріально-відповідальних осіб, винних у нестачі запасів на суму 3,72 тис.грн, збитків у порядку та розмірі, встановлених статями 130, 133, 136 Кодексу законів про працю України;

- висновку про встановлення інших фінансових порушень в сумі 144,95 тис. грн., а саме щодо використання обігових коштів, при наявності заборгованості по виплаті заробітної плати, на оплату інших не першочергових платежів (придбання проїзних карток, матеріальних цінностей для ремонтів пошкоджених мереж, вивіз ТВП та інші витрати) на загальну суму 144,42 тис. гривень.

Позовні вимоги мотивовано протиправністю оскаржуваних пунктів вимоги як таких, що прийняті на підставі необґрунтованих висновків акту ревізії щодо порушення позивачем вимог фінансової дисципліни.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі приватне підприємство "Доброчин-сервіс" із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Будинкоуправління №4 квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова також із " із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційних скарг, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Держфінінспекцією у Львівській області проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Будинкоуправління №4 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова за період з 01.01.2010 по 30.11.2013, за результатами якої складено акт ревізії від 25.03.2014 №08-22/05.

На підставі акту ревізії 25.03.2014 №08-22/05 Державною фінансовою інспекцією у Львівській області сформовано та на адресу позивача надіслано вимогу від 24.04.2014 №08-15/2807.

Ревізією встановлено, що в порушення вимог статті 626 Цивільного кодексу України та статті 67 Господарського кодексу України, пункту 7 П(С)БО 16 "витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1998 №318 та пункту 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом від 24.05.1995 №88, без договірних та підтверджуючих первинних документів до інших операційних витрат Будинкоуправління №4 віднесено витрати, здійснені ПП "Доброчин-Сервіс", згідно з укладеними договорами з ПАТ "Ощадбанк" на суму 259,67 тим. грн.

У зв'язку із зазначеним, вимогою від 24.04.2014 №08-15/280 позивача зобов'язано відобразити дебіторську заборгованість по розрахунках з ПП "Доброчин-Сервіс; стягнути з контрагента зайво сплачені кошти, у тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи для отримання коштів, в сумі 252,03 грн.

Ревізією також встановлено нестачу матеріальних цінностей в сумі 4,26 тис.грн., що є порушенням вимог пункту 5 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пунктів 8, 9 П (С)БО 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246.

Нестача у розмірі 0,54 тис. грн. відшкодована шляхом внесення в касу матеріально-відповідальною особою.

В іншій частині нестачі в розмірі 3,72 грн. вимогою від 24.04.2014 №08-15/2807 позивача зобов'язано відшкодувати вказану суму або ж стягнути з матеріально-відповідальних осіб збитки у поярку та в розмірі, встановленому статтями 130, 133, 136 Кодексу законів про працю.

Ревізією також встановлено, що при наявності простроченої заборгованості по виплаті заробітної плати, позивачем використовувались обігові кошти на оплату інших не першочергових платежів (придбано проїзні квитки, матеріальні цінності для ремонту пошкоджених мереж, вивіз ТПВ та інші витрати) на загальну суму 144,42 тис. грн.

У зв'язку із зазначеним порушенням вимогою від 24.04.2014 №08-15/2807 позивача зобов'язано в подальшому дотримуватися вимог статей 95, 115 Кодексу законів про працю, статей 15, 24 Закону України "Про оплату праці", пунктів 5.2.3 Колективного договору.

Не погоджуючись із вимогою Державної фінансової інспекції від 24.04.2014 №08-15/2807 у зазначених частинах, Будинкоуправління № 4 квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова звернулось до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з протиправності вимоги від 24.04.2014 №08-15/2807 в оскаржуваній частині як такої, що прийнято на підставі обґрунтованих висновків акту ревізії щодо порушення позивачем фінансової дисципліни.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, вважаючи при цьому за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2939-ХІІ) встановлено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за рішенням суду, винесеним на підставі подання прокурора або слідчого для забезпечення розслідування кримінальної справи.

Пункт 7 статті 10 Закону № 2939-XII закріплює право органу державного фінансового контролю пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів всіх рівнів, державних фондів або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб'єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550.

За правилами пункту 2 зазначеного Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об'єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

За правилами пунктів 45, 46 Порядку проведення інспектування у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи о контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об'єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об'єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Згідно з пунктом 50 цього Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, колегія суддів вказує на наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У справі, що розглядається, вимогою від 24.04.2014 № 08-15/2807 Будинкоуправління №4 квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова зобов'язано, зокрема, відобразити дебіторську заборгованість по розрахунках з ПП "Доброчин-Сервіс; стягнути з контрагента зайво сплачені кошти, у тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи для отримання коштів, в сумі 252,03 грн.

Тобто, інспекцією вказано на факт заподіяння збитків позивачеві, зазначено їх розмір та зобов'язано підприємство вчинити дії, спрямовані на відшкодування зазначених коштів.

У той же час, враховуючи те, що збитки у випадку відсутності факту їх добровільного відшкодування стягуються примусово у судовому порядку з особи, яка їх заподіяла, виходячи з того, що правильність обчислення таких збитків має перевірятися судом, який розглядає позов про їх стягнення, а не судом, який розглядає позов про скасування вимоги, колегія суддів, виходячи із завдань адміністративного судочинства, вказує на передчасність необхідності захисту прав позивача у заявлений ним спосіб.

Зазначена позиція суду відповідає позиції Верховного Суду України, що викладена у постановах від 15 квітня та 13 травня 2013 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14 відповідно) та у поставної від 20 січня 2015 року у справі №21-603а14.

За вказаних обставин, висновок судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для скасування вимоги в частині зобов'язання позивача відобразити дебіторську заборгованість по розрахунках з ПП «Доброчин- Сервіс», стягнення з контрагента зайво сплачені кошти, у тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи, у сумі 253,03 тис.грн., а також в частині відшкодування суми нестачі 3,72 тис.грн, та стягнення з матеріально-відповідальних осіб, винних у нестачі запасів на суму 3,72 тис.грн, збитків у порядку та розмірі, встановлених статями 130, 133, 136 Кодексу законів про працю України є обґрунтованою.

Колегія суддів також погоджується із висновками судів щодо відсутності підстав для скасування вимоги в частин зобов'язання позивача дотримуватися вимог статей 95, 115 Кодексу законів про працю, статей 15, 24 Закону України "Про оплату праці", пунктів 5.2.3 Колективного договору.

Так, зазначена вимога висунута у зв'язку із встановленим ревізією порушенням позивачем вимог законодавства при використанні обігових коштів на оплату інших, не першочергових платежів, при наявності простроченої заборгованості по виплаті заробітної плати.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно із статтею 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною шостою статті 24 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що загальна сума заборгованості по заробітній платі станом на 30.11.2013 року по БУ №4 та ЛФ БУ №4 складала 363,09 тис. грн.

Однак, при наявній заборгованості із виплати заробітної плати, позивач використовував обігові кошти на оплату інших, не першочергових, платежів - придбано проїзні картки,, матеріальні цінності для ремонтів пошкоджених мереж, вивіз ТПВ та інші витрати), на загальну суму 144,42 тис. грн.

За вказаних обставин, позиція судів попередніх інстанцій щодо правомірності оскаржуваної вимоги у відповідній частині є обґрунтованою.

Доводи касаційних скарг висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами попередніх інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги приватного підприємства "Доброчин-сервіс" та Будинкоуправління №4 квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова відхилити, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: