Справа № 2-а-24-10-1012
Суддя: Гавриленко В. Г.
Дата ухвалення: 2010-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Іванківський районний суд Київської області
Справа № 2-а-24/10 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАНИ

15 березня 2010 року Іванківський районний суд Київської області в складі головуючого судді Гавриленка В.Г., при секретарі Онищенко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Іванків справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожньо-патрульної служби відділу ДАЇ по обслуговуванню Оболонського району У ДАЇ ГУ МВС України в м.Київ ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач посилається на те, що 17 грудня 2009 року інспектором дорожньо-патрульної служби відділу ДАЇ по обслуговуванню Оболонського району УДАЇ ГУ МВС України в м.Київ ОСОБА_2 відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП і в цей же день даною посадовою особою була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення, якою він (позивач) був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Він був визнаний винним в тому, що порушив п.18.1 ПДР, а саме в тому, що 17 січня 2010 року о 9 год. 50 хв. в м.Києві по вул.Скляренко 15, керуючи автомобілем НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходився пішохід, не пропустив пішохода.

Позивач вважає, що вказана постанова від 17.01.2010 року є незаконною і підлягає скасуванню, посилаючись на те, що у момент його наближення до пішоходного переходу пішоходів на ньому не було. Вони зійшли на нього з тротуару (узбіччя) пізніше, коли автомобіль вже перетинав пішоходний перехід. Між тим, п. 18.1 ПДР зобов'язує водія зменшувати швидкість, а при необхідності зупинятися, щоб надати дорогу пішоходам, які вже знаходяться на переході, коли він наближається до зазначеного переходу.

П.18.1 ПДР зобов'язує водія зменшити швидкість при наближенні до переходу, а при необхідності зупинитися, якщо на зазначеному переході знаходяться пішоходи, але не будь - які, а лише ті, яким може бути створено перешкоду чи небезпеку.

В даному ж випадку при проїзді пішоходного переходу пішоходи знаходилися на абсолютно іншій смузі руху, переходили її спокійно, не були змушені змінювати ані швидкість, ані напрямок руху, небезпеки наїзду на них взагалі не існувало, уникати наїзду вони не були змушені. Враховуючи визначення перешкоди та небезпеки для руху, дані у п. 1.10 ПДР, слід вважати, що даному випадку ніякої небезпеки для пішоходів або перешкоди для них не створювалося. Боковий інтервал до пішоходів також був безпечний. За таких умов обов'язку водія знижувати швидкість або зупинятися не існувало, оскільки не було пішоходів, які б відповідали ознакам, переліченим у п.18.1 ПДР, а отже, не було умов для застосування даного пункту. Крім того протокол у справі про адміністративне правопорушення та постанова не відповідають вимогам ст.ст.251, 256, 280 КпАП України. Це випливає з самого складу зазначеного правопорушення та обсягу доказів які наявні у протоколі та постанові. Так, у протоколі та постанові немає даних пішоходів яким нібито було створено перешкоду та небезпеку. Між тим, у відповідності до ст.269 КпАП така особа є потерпілим у справі, або, принаймні, у відповідності до ст.272 КпАП є свідком. У відповідності до ст.256 КпАП дані цих осіб є відомостями, які мають обов'язково, при наявності свідків та потерпілих, зазначатися у протоколі. (Сам характер порушення ПДР, про яке йде мова, говорить про неможливість його вчинення без потерпілих та свідків.) У відповідності до ст.251 КпАП, пояснення цих осіб є доказами у справі. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних потерпілих та свідків грубо протирічить ст.256 КпАП та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. За таких умов говорити і про доведеність правопорушення не можна. Співробітником ДАІ на протиріччя вимогам ст.ст.256, 272 КпАП не зазначено у протоколі свідка, вказаних ним ( позивачем), а саме: ОСОБА_3 проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що вони нібито є зацікавленими особами, хоча КУпАП України не знає таких обмежень і прямо вимагає фіксації даних: та пояснень свідків, як будь-яких осіб, про яких є дані, що їм відомі обставини, які підлягають встановленню у даній справі. Очевидно, що безпосередній очевидець події у будь-якому разі є такою особою.

Позивач зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. і просить скасувати вищевказану постанову, як незаконну.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи в суді, про причини своєї неявки не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного:

Як вбачається, позивач, як правопорушник за протоколом, не був згоден із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення , тобто заперечував факт скоєння правопорушення, пояснюючи, що не створював перешкоду чи небезпеку пішоходам на пішоходному переході. За цих обставин працівнику ДАЇ слід було зазначити докази, які б спростовували заперечення водія і дійсно підтверджували б факт правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУАП « доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значения для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, пояснениям особи, яка притягаються до адміністративної відповідальності, поясненнями потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису та засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення, правил дорожнього руху..., а також іншими документами»

Як вбачається із матеріалів справи про адміністративне правопорушення, інспектор ДПС при розгляді справи і винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не намагався оцінити докази, жодного рапорту інших працівників ДАЇ, які могли також спростувати чи підтвердити позицію порушника, не було відібрано, також не вказане потерпілого, свідків, не відібрано від них пояснень. Тобто фактично відповідач надав перевагу тільки одному доказу ( складеному ним особисто протоколу), і взагалі не розглядав і не оцінював такого доказу, як пояснения правопорушника, не взяв пояснення у свідка, який був зазначений водієм, у пішоходів, а отже порушив при винесенні постанови вимоги ст. 252 КУАП гг. оцінку доказів за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача, складена ним постанова підлягає скасуванню.

Керуючись, ст. 293 КУАП ст.ст. 11, 71, 86, 161-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову серії АА № 500315 від 17.01.2010 року по справі про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч.1 КУпАП, винесену інспектором дорожньо-патрульної служби ВДАЇ з обслуговування Оболонського району У ДАЇ ГУ МВС України в м.Київ ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафа в розмірі 255 грн. на ОСОБА_4 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.122 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Постанова суду може бути оскаржена до київського апеляційного адміністративного суду через Іванківський районний суд.

Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом 10 днів з дня її проголошення ( з дня отримання постанови ). Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: