Справа № 132/3331/16-а
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2016 рооку Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Павленка І.В.,

за участю секретаря Жовтої С.В.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в заявленому позові вказує, що 19 листопада 2016 року близько 13 год. 00 хв. інспектором Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, капітаном поліції ОСОБА_2 відносно нього була винесена постанова про адміністративне правопорушення Серії ПС2 № 764074 по ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

В постанові зазначено, що він 19.11.2016 року в 13 год. 00 хв. на автомобільній дорозі «Ст. Гута-Калинівка-Турбів» керуючи автомобілем марки «Опель Віваро» державний номер НОМЕР_1, не ввімкнув ближнє світло фар або денні ходові вогні під час руху поза населеним пунктом що є порушенням п.9.8. Правил дорожнього Руху України.

Він пояснював інспектору, що будь-яких порушень з його боку не було так як ближнє світло фар ввімкнув перед виїздом за межі населеного пункту. Проте інспектор виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення Серія ПС2 № 764074.

Вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складена з порушенням вимог чинного законодавства, за відсутності будь-яких доказів, що підтверджували б порушення ним ПДР, а тпкож є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Тому звертається до суду з даним позовом.

Від позивача надійшла заява до суду про розгляд справи в його відсутність в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідно ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи та не повідомив суд про поважність причини своєї неявки, заперечень проти позову не надіслав.

Згідно ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає позовні вимоги задовольнити по таких підставах.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Разом з тим, положення даної статті вказує на те, що належними доказами можуть бути також показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом достовірно встановлено, що постановою від Серії ПС2 № 764074 від 19.11.2016 року складену інспектором Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, капітаном поліції ОСОБА_2, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності по ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 425 грн., за те, що позивач 19.11.2016 року о 13 год. 00 хв. на автомобільній дорозі «Ст.Гута-Калинівка-Турбів» керуючи автомобілем марки «Опель Віваро» державний номер НОМЕР_1, не ввімкнув ближнє світло фар або денні ходові вогні під час руху поза населеним пунктом що є порушенням п.9.8. Правил дорожнього Руху України.

Позивач вважає, що Правил дорожнього руху не порушував, так як ближнє світло фар ввімкнув перед виїздом за межі населеного пункту, а винесену постанову такою, що винесена незаконно, з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу за порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Тобто, диспозицією цієї статті передбачено різні дії, вчинення яких тягне за собою адміністративну відповідальність, а саме: порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, на що також вказує наявність різних розділів Правил дорожнього руху, а саме: Розділ 9 - "Попереджувальні сигнали", Розділ 19 - "Користування зовнішніми світловими приладами", та відповідно різних пунктів Правил дорожнього руху - 9.1.9.8 та 19.1.

Згідно п. 9.8. Правил дорожнього руху, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. Вказаний пункт знаходиться в розділі 9 "Попереджувальні сигнали", і згідно підпункту "г" п.9.1 увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом.

Невикористання ближнього світла фар, як порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, слід розцінювати лише у випадках, коли водії рухаються на транспортному засобі без включених фар в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості, оскільки до цього їх чітко зобов'язує інший пункт 19.1 Правил дорожнього руху, враховуючи, що ч.2 ст.122 КУпАП містить важливе уточнення "попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку", а не під час руху.

Отже, враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами лише при початку руху чи зміні його напрямку, а з постанови вбачається, що відповідачем поставлено у вину позивача порушення правил користування попереджувальними сигналами під час самого руху, суд приходить висновку, що у даному випадку склад адміністративного правопорушення, передбачений даною статтею (частиною статті) відсутній.

Крім того, інспектором Калинівського ВП не використовувались засоби фото чи відеозапису, а при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення ним не надано належної оцінки і не вжито всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Зокрема, при винесенні даної постанови не були враховані вимоги ст.268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме: її право на юридичну допомогу, збір і надання доказів. В даному випадку позивач був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих йому законодавством при винесенні оскаржуваної постанови.

Стаття 245 КУпАП України визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, дані вимоги закону також були проігноровані відповідачем при винесенні постанови.

Відповідно до ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, не довів правомірність свого рішення, а тому підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

Будь-які докази, що спростовують пояснення ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 9.8. Правил дорожнього руху України. В його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП, відповідно дії відповідача з приводу складання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення є протиправними, а зазначена вище постанова про накладення адміністративного стягнення є неправомірною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 18, 71, 122, 160-162, 167, 171-2 КАС України, ст.7, 8, 33, 245, 251, 252, 268, 276, 278, 279, 280, 283, 287, 289 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії інспектора Калинівського ВП ГУНП У Вінницькій області ОСОБА_2 щодо винесення постанови Серія ПС2 №764074 від 19.11.2016 року, по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП - протиправними.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення Серія ПС2 №764074 від 19.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 425 грн. - скасувати.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає в порядку ст. 171-2 КАС України.

СУДДЯ: