Справа № 744/861/16-а
Суддя: Смага С. В.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 744/861/16-а
Провадження № 2-а/744/60/2016
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Смаги С. В.,

при секретарі Фільчаговій Г. В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Голика Є. В.,

представників відповідача, Міністерства оборони України, Остапенка В. В., Дорожинської А. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд: визнати протиправним протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 08 липня 2016 року в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та нарахуванні одноразової грошової допомоги, як особі, звільненій з військової служби, інвалідність якої настала 01 серпня 1986 року після звільнення з військової служби, але внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу в зв`язку з настанням 29 січня 2014 року інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та надіслати вищевказане рішення до Чернігівського обласного військового комісаріату для видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство оборони України подати до Семенівського районного суду Чернігівської області звіт про виконання рішення суду.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України « Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» він має право на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з настанням 01 серпня 1986 року інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, проте відповідачем йому в цьому було протиправно відмовлено

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні адміністративний позов підтримав повністю та пояснив про те, що на його погляд, позов підлягає задоволенню за обставин викладених у ньому.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні адміністративний позов підтримав повністю та пояснив про те, що на його погляд, позов підлягає задоволенню за обставин викладених у ньому.

Представник відповідача 1, Міністерства оборони України, ОСОБА_3 у судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з Солом`янським районним судом міста Києва, заперечила проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у задоволенні адміністративного позову та дала пояснення про те, що, на її думку підстави для його задоволення відсутні.

Представник відповідача 2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду письмове заперечення, у якому зазначив, що Чернігівській ОВК позивачу у вчиненні тих чи інших дій дій не відмовляв, більш того, Чернігівський ОВК вчинив усіх дій, які передбачені законодавством України з порушеного позивачем питання, прав та законних інтересів позивача не порушив.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити повністю за наступних підстав.

У справі з`ясовано, що в період з 03 листопада 1980 року по 19 серпня 1982 року позивач ОСОБА_1 проходив військову службу, в тому числі приймав участь в бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан (ДРА).

07 червня 1982 року він під час бойових дій в ДРА отримав осколочне проникаюче поранення правої половини грудної клітини з пошкодженням верхньої долі правої легені, наявність металевого осколку в правій легені.

09 листопада 1982 року висновком лікарсько-трудової експертної комісії йому була встановлена третя група інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою серії Д-71 № 281484 від 09.11.1982 року (а. с. 8).

21 грудня 1983 року висновком лікарсько-трудової експертної комісії йому була продовжена третя група інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою серії ЧНВ-Р-82 № 026059 від 21.11.1983 року (а. с. 9).

03 березня 1984 року висновком лікарсько-трудової експертної комісії йому була встановлена друга група інвалідності з 26.11.1982 року внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою серії ЧНВ-Р-82 № 000156 від 03.03.1984 року.

11 квітня 1985 року висновком лікарсько-трудової експертної комісії позивачу була знов встановлена третя група інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою серії ЧНВ-Р-82 № 038692 від 11.04.1985 року (а. с. 11).

16 липня 1985 року висновком лікарсько-трудової експертної комісії позивачу була знов встановлена друга група інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою серії ЧНВ-Р-82 № 031115 від 16.07.1985 року (а. с. 12).

28 серпня 1986 року висновком лікарсько-трудової експертної комісії йому була знов встановлена третя група інвалідності з 01.08.1986 року безстроково внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою серії КИО- Р-82 № 054409 від 28.08.1986 року (а. с. 13).

06 квітня 1989 року висновком лікарсько-трудової експертної комісії позивачу була знов встановлена друга група інвалідності з 01.08.1986 року внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою серії ВТЭ-22 № 060925 від 06.04.1989 року (а. с. 14).

24 травня 1994 року висновком медико-соціальної експертної комісії йому була продовжена друга група інвалідності внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою серії МСЕ № 044568 від 24.05.1994 року (а. с. 15).

14 червня 1999 року висновком медико-соціальної експертної комісії позивачу була продовжена друга група інвалідності безстроково, що пов`язана з виконанням інтернаціонального обов`язку в країнах, де ведуться бойові дії, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії МСЕ-ЧНВ № 124862 від 14.06.1999 року (а. с. 16).

З метою вирішення питання по виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності 2 групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, позивач в 2016 році звернувся до Семенівського районного військового комісаріату Чернігівської області з відповідною заявою та надав копії необхідних документів.

Семенівський РВК надіслав його документи для можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги до Чернігівського обласного військового комісаріату, який в свою чергу передав документи до Міністерства оборони України.

08 липня 2016 року комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби складено протокол № 54 (затверджений тимчасово виконуючим обов`язки Міністра оборони України Руснаком І. С. 11 липня 2016 року), яким позивачу ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що інвалідність йому встановлено до набуття чинності Закону України від 04 квітня 2006 року № 33597-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, оскільки згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі.

На думку суду, відмова відповідача в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є протиправною за наступних обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей (ч. 5 ст. 17 Конституції України).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011).

Частиною 2 ст. 16 Закону № 2011 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

На час встановлення позивачу другої групи інвалідності (встановлена 06.04.1989 року з 01.08.1986 року) Закон № 2011 ще прийнятий не був.

Враховуючи, що інвалідність позивача настала в результаті поранення, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії, то на момент його звернення з відповідною заявою до військового комісаріату він мав право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до ч. 2 ст. 16 Закону № 2011.

Незважаючи на це, 08 липня 2016 року комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, складено протокол № 54 (затверджений 11 липня 2016 року), яким позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із тим, що інвалідність йому встановлено до 04 квітня 2006 року.

Проте, 06 квітня 1989 року висновком лікарсько-трудової експертної комісії позивачу була знов встановлена друга група інвалідності з 01.08.1986 року внаслідок поранення, отриманого при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою серії ВТЕ-22 № 060925 від 06.04.1989 року, яка більше не змінювалася.

На час встановлення позивачу третьої, а також другої групи інвалідності діюче на той час законодавство не передбачало виплату військовослужбовцям у разі поранення ані страхового відшкодування, ані одноразової грошової допомоги.

Позивач не звертався та не отримував одноразову грошову допомогу внаслідок встановлення йому третьої та другої групи інвалідності, оскільки це не було передбачено.

Верховний Суд України у постанові від 10.03.2015 № 21-563а14 звернув увагу, що «обов`язкове особисте страхування» та «одноразова грошова допомога» є двома рівнозначними компенсаційними механізмами соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Тому у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги».

Таким чином, у зв`язку із встановленням позивачу ОСОБА_1 при повторному огляді 2 групи інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії, він має право на одноразову грошову допомогу згідно з положеннями ч. 2 ст. 16 Закону № 2011, а відтак протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08.07.2016 року в частині відмови позивачу у призначенні та нарахуванні одноразової грошової допомоги, як особі звільненої з військової служби, інвалідність якої настала після звільнення з військової служби, але внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, є протиправним.

На Міністерство оборони України, як на головного розпорядника коштів, покладено обов`язок щодо прийняття рішення про призначення та нарахування позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи, та надіслання вищевказаного рішення до Чернігівського обласного військового комісаріату для видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги.
Таким чином, позовні вимоги позивач підлягають повному задоволенню.
Також суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язати Міністерство оборони України подати до Семенівського районного суду Чернігівської області звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 11, 17, 18, 19, 86, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі, каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 08 липня 2016 року в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та нарахуванні одноразової грошової допомоги, як особі, звільненої з військової служби, інвалідність якої настала 01 серпня 1986 року після звільнення з військової служби, але внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу у зв`язку з настанням 01 серпня 1986 року інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, відповідно до Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та надіслати вищевказане рішення до Чернігівського обласного військового комісаріату для видання наказу про виплату одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України подати до Семенівського районного суду Чернігівської області звіт про виконання рішення суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання в цей строк апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі протягом десяти днів з дня отримання копії постанови апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Семенівський районний суд Чернігівської області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: С. В. Смага