Справа № 336/8856/15-а
Суддя: Артемова Л. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №336/8856/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

Головуючого судді: Артемової Л.Г.,

при секретарі: Аксьоновій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувшись до суду із адміністративним позовом, просить суд визнати незаконними дії відповідача щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2012-2014 роки; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 з 06 листопада 2015 року пенсію за віком, передбачену ст. 26 та відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2012-2014 роки, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Позивач посилається на те, що вона з 15 травня 1996 року отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», проте, продовжила працювати і пропрацювала більше, ніж два роки. 15 травня 2006 року їй виповнилось 55 років, тож з 16 травня 2006 року вона набула право на пенсію за віком, у звязку з чим 06 листопада 2015 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак відповідач 10 листопада 2015 року письмово повідомив, що їй вже призначено пенсію за віком, а тому її заява від 06.11.2015 року залишена без розгляду.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилаючись на те, що вона просить провести призначення їй пенсії відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ст. 40 Закону, а працівники відповідача пояснили їй, що вони можуть лише прийняти заяву про переведення з одного виду пенсії на інший.

Позивач вважає, що відповідач умисно підмінює поняття «призначення пенсії» поняттям «переведення з одного виду пенсії на інший». Різниця в зазначених поняттях полягає у тому, що при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник заробітної плати, з якого обраховувалась пенсія при призначенні її вперше, а при призначенні пенсії використовується показник середньої заробітної плати за три роки перед звернення з заявою про призначення пенсії.

Ухвалою суду від 15.12.2015 року відкрито скорочене провадження у справі. 20.01.2016 року суддею винесено ухвалу про розгляд адміністративної справи за загальними правилами відповідно до змісту ч.4 ст. 183-2 КАС України.

Сторони надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в матеріали справи надійшли письмові заперечення. Представник відповідача просить суд відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, та зазначив, що позивач з 15.05.1996 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ст. 42 зазначеного Закону за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст. 40 Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії. Відтак підстави для призначення пенсії відсутні, просить у позові відмовити.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, оскільки клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України №1058), пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Згідно з ч.1 ст.10 Закону України №1058, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Такою нормою, зокрема, є ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії за роботу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, яка призначається за Законом України «Про пенсійне забезпечення», і витрати на виплату і доставку пенсій відшкодовується підприємством, на якому працювала особа, що Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачено. Тобто, право на пенсію та її відшкодування за рахунок підприємства встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, «у частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Згідно правової позиції Вищого адміністративного суду України, висловленої в ухвалі від 08 червня 2016 року по справі № К/800/2363/15, і пенсії по вислузі років (працівникам охорони здоровя, освіти та т. ін.), і пільгові пенсії зі зниженням пенсійного віку по Спискам, призначаються за правилами, встановленими Законом України «Про пенсійне забезпечення». Таким чином, підстав вважати, що позивачу призначено пенсію за віком за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», немає. Щодо посилання відповідача на той факт, що розрахунок пенсії проводиться у відповідності до ст.. 27 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», слід також звернути увагу і на те, що пенсії за вислугу років у відповідності до ст. ст.. 55, 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також розраховуються у відповідності до ст.. 27 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», однак згідно позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній в ухвалах від 26 травня 2015 року по справі № К/800/2756/14 та від 10 грудня 2015 року по справі № К/800/33192/15, ці пенсії призначені у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а при призначенні пенсії за віком у відповідності до ст.. 26 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія має обчислюватись у відповідності до ст.. 40 вказаного Закону, тобто, із застосуванням показника середньої заробітної плати за попередні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Відтак, суд вважає, що твердження позивача про те, що їй була призначена пенсія відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», відповідачем не спростоване Частиною 1 статті 26 Закону України №1058 (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком 05.11.2015р.), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України № 1058 (в редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії за цим законом - 25.04.2016р.), розмір пенсії за віком визначається за формулою:П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону. Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України №1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії в межах Закону № 1058, має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058, але у випадку із заявою позивача має місце призначення іншого виду пенсії за іншим законом.

Так, позивачу у даній справі ОСОБА_1, було призначено пенсію відповідно до Закону України №1788, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення і виплати пенсії, ніж встановлено Законом № 1058, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058 позивач звернулась до відповідача вперше з відповідною заявою від 06.11.2015 р., при цьому, також необхідно враховувати що після призначення пенсії на пільгових умовах, яке мало місце 15.05.1996 року, позивач продовжила працювати. та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, а з її пенсії утримувались кошти як з працюючої особи.

З огляду на вищезазначені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи та наведені норми чинного пенсійного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у справі, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі ч. 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення за призначенням пенсії - з 06.11.2015 року., є необґрунтованими та безпідставними, тому заявлені позивачем вимоги у цій частині є обґрунтованими, дії відповідача, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб'єкта владних повноважень, являються протиправними, відповідно, УПФУ Шевченківському районі м. Запоріжжя має призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.11.2015 р. ( з моменту звернення за призначенням пенсії) відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому необхідно стягнути з управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивачки судовий збір у розмірі 487,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 2, 6, 8, 11, 17-19, 51, 69-72, 99, 122, 128, 158-163, 167, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на загальних умовах у відповідності ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 06 листопада 2015 року.

Зобовязати Управління пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 06 листопада 2015 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя, із одночасним надісланням особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Г.Артемова