Справа № 817/1021/16
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2016 р.Р і в н е817/1021/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2 третьої особи відповідача: представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Рівненської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 служба України з надзвичайних ситуацій
про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинення певних дій
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Рівненської області (далі НМЦ ЦЗ БЖД Рівненської області) про визнання протиправними дій щодо відмови у видачі посвідчення "Ветеран служби цивільного захисту", зобов'язання зарахувати період військової підготовки на військовій кафедрі Українського інституту інженерів водного господарства як строкову військову службу до вислуги років військовослужбовця, що дає право на одержання статусу ветерана служби цивільного захисту, зобов'язання видати посвідчення "Ветеран служби цивільного захисту".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмовляючи у видачі посвідчення "Ветеран служби цивільного захисту" відповідачем звужено права позивача як військовослужбовця.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та суду пояснив, що при обчислені календарної вислуги років служби в ОВС України, МНС України та ДСНС України, НМЦ ЦЗ БЖД Рівненської області не враховано період проходження ним курсу військової підготовки на військовій кафедрі Українського інституту інженерів водного господарства, що призвело до неправильного його обрахунку, та, як наслідок, відмови у наданні йому статусу "Ветеран служби цивільного захисту". Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач позов не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях.

У судовому засіданні представник відповідача надала пояснення, які повністю співпадають з позицією, викладеною в письмових запереченнях, а зокрема пояснила, що на день звільнення ОСОБА_1 з ДСНС України календарна вислуга його років на службі становила 19 років 11 місяців 24 дні, а тому відсутні підстави для надання позивачу статусу "Ветеран служби цивільного захисту", та відповідного посвідчення, оскільки така вислуга не досягає передбачених законодавством 20 років. Разом з тим, позивач не проходив строкової служби у Збройних Силах, а лише військову підготовку на військовій кафедрі, що відповідно до чинного законодавства не є проходженням строкової служби. Відтак, у відповідача відсутні підстави для зарахування такого періоду до календарної вислуги років позивача, та відповідно видачі йому посвідчення "Ветеран служби цивільного захисту". Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В ході судового розгляду, судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 службу України з надзвичайних ситуацій (далі ДСНС України).

Представник ДСНС України, у поданих суду поясненнях та у судовому засіданні, повністю підтримав позицію відповідача та просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 1971р.н., у період з 06.05.1995 по 30.04.2015 проходив службу у органах та підрозділах Державної пожежної охорони МВС України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, ДСНС України на різних посадах.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.06.2015 АВ№0406093 (а.с.15), ОСОБА_1 з 28.05.2015, у звязку із захворюванням, яке повязане з проходженням військової служби, встановлено ІІ групу інвалідності.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.05.2016 АВ№0695346 (а.с.84), ОСОБА_1 з 24.05.2016, у звязку із захворюванням, яке повязане з проходженням військової служби по онко, встановлено ІІ групу інвалідності.

25.04.2016 позивач звернувся до начальника НМЦ ЦЗ БЖД Рівненської області ОСОБА_5 із зверненням щодо видачі посвідчення «Ветеран служби цивільного захисту» на підставі п.3 ст.5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 №203/98-ВР (далі Закон №203/98-ВР) (а.с.9).

Листом НМЦ ЦЗ БЖД Рівненської області від 23.05.2016 №341/02-04 (а.с.10), позивача повідомлено, що його вислуга (служба в ОВС України, МНС України, ДСНС України) станом на день звільнення (30.04.2015) становить 19 років 11 місяців 24 дні.

Не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, 25.05.2016 ОСОБА_1 оскаржив її в адміністративному порядку до Голови ДСНС України ОСОБА_6 (а.а.с.11-12), проте, листом від 10.06.2016 №02-8214/284 скарга позивача залишена без задоволення, оскільки зазначена вислуга дає право для визначення пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.071992 №393, але відповідно до Закону №203/98-ВР навчання у ВНЗ не відноситься до служби та не враховується для надання статусу «Ветеран служби цивільного захисту» (а.а.с.13-14).

ОСОБА_1, вважаючи, що відповідачем при обрахунку вислуги років допущено звуження його прав як військовослужбовця, звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.124 Кодексу цивільного захисту України, статус ветерана служби цивільного захисту та члена сімї ветерана служби цивільного захисту встановлюється законом.

Статус ветеранів військової служби, ветеранів служби цивільного захисту, основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах і підрозділах цивільного захисту, та членів їх сімей, гарантії, які забезпечують їм гідне життя, визначає Закон №203/98-ВР.

Пунктом 3 статті 5 Закону №203/98-ВР встановлено, що ветеранами служби цивільного захисту визнаються громадяни України, зокрема, інваліди I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, ОСОБА_4 кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, ОСОБА_4 службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, ОСОБА_4 кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, ОСОБА_4 службі спеціального зв'язку та захисту інформації України 20 років і більше.

Вислуга років період трудової діяльності, який вираховується роками і при окремих умовах надає право на пенсію та відповідні пільги.

Абзацом 2 пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) визначено, що до календарної вислуги років зараховується період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Відповідно до ст.17 Закону №2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 №393, до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 №1556-VII (далі Закон №1556-VII), вищий навчальний заклад - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей.

Відповідно до ч.10 ст.33 Закону №1556-VII, університет, академія, інститут можуть мати у своєму складі військовий навчальний підрозділ (навчальний підрозділ із специфічними умовами навчання - військовий інститут, коледж, факультет, кафедра військової підготовки або відділення військової підготовки), який проводить за певними ступенями вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів) для подальшої служби на посадах сержантського, старшинського, офіцерського або начальницького складу з метою задоволення потреб відповідно Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII) встановлено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч.1). До видів військової служби, зокрема, відноситься військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) (ч.6).

У строк військової служби військовослужбовцям зараховується тривалість військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів із розрахунку два місяці служби (навчання) за контрактом - за один місяць строкової військової служби (ч.11 ст.25 Закону №2232-XII).

Як вбачається з довідки Національного університету водного господарства та природокористування від 04.07.2016 №55 (а.с.19), у період з 20.09.1990 по 10.09.1992 ОСОБА_1 пройшов повний курс військової підготовки на кафедрі військової підготовки Українського інституту інженерів водного господарства (Національний університет водного господарства та природокористування), та 30.08.1992 склав військову присягу, а 02.09.1992 випускні іспити. У звязку з чим, наказом Міністра оборони України від 31.05.1993 №213 йому присвоєно військове звання - лейтенант запасу. Даний факт підтверджується і військовим квитком ГУ№041866 (а.с.18).

Таким чином, період проходження ОСОБА_1 курсу військової підготовки на кафедрі військової підготовки повинен враховуватись при обчислені календарної вислуги років служби в ОВС України, МНС України та ДСНС України, з розрахунком два місяці навчання - за один місяць строкової військової служби, що також відповідає положенням ст.17 Закону №2262-ХІІ.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10.03.2015 у справі №21-411а14.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Крім того, наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, а тому, перевіряючи дії суб'єкта владних повноважень відповідно до закріплених у ч.3 ст.2 КАС України критеріям, суд, для повного захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1, врахувавши положення ч.2 ст.11 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії НМЦ ЦЗ БЖД Рівненської області щодо не зарахування до вислуги військової служби позивача часу навчання його у вищому навчальному закладі, а також зобовязати відповідача врахувати такий час при обчислені вислуги військової служби і служби в органах і підрозділах цивільного захисту.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

Вчинення дій щодо надання посвідчення «Ветеран служби цивільного захисту» є діями, що пов'язані причинно наслідковим зв'язком з вимогами про зарахування до вислуги військової служби і служби в органах і підрозділах цивільного захисту, що дає право на визнання ветераном служби цивільного захисту, часу навчання ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі. Такі дії відповідач може вчинити лише за наслідками розгляду пакету документів щодо присвоєння статусу «Ветеран служби цивільного захисту» ОСОБА_4 службою з надзвичайних ситуацій, виготовлення та передачею останньою бланку посвідчення за місцем проходження позивачем служби, як того вимагає постанова Кабінету Міністрів України від 03.06.2009 №542 "Про посвідчення і нагрудний знак "Ветеран служби цивільного захисту". А тому, такі вимоги задоволенню не підлягають як передчасні.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин, позов слід задовольнити частково.

Підстави для застосування вимог ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Рівненської області щодо не зарахування до вислуги військової служби і служби в органах і підрозділах цивільного захисту, що дає право на визнання ветераном служби цивільного захисту, часу навчання ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі, після закінчення якого присвоєно офіцерське звання, в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Зобов'язати Навчально-методичний центр цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Рівненської області зарахувати до вислуги військової служби і служби в органах і підрозділах цивільного захисту, що дає право на визнання ветераном служби цивільного захисту, часу навчання ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі, після закінчення якого присвоєно офіцерське звання, в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.