Справа № 2а-976/11/1370
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

5 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Кривенди О.В.,

суддів: Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., -

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Львівський елегант» (далі - Товариство) про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за його позовом до державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и л а:

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 24 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від

4 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 16 серпня 2016 року рішення судів попередніх інстанцій залишив без змін.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Товариство звернулося до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

У заяві Товариство посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

На обґрунтування заяви додано копії рішень Вищого адміністративного суду України від 11, 20 та 27 квітня, 18 травня, 6 вересня 2016 року (справи

№№ К/800/24522/13, К/800/27308/15, К/800/23427/13, К/800/10444/13, К/800/18344/16 відповідно), які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Проте аналіз оскаржуваного судового рішення та ухвали касаційного суду від

6 вересня 2016 року не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права, оскільки прийняття різних за змістом судових рішень зумовлено різним матеріально-правовим регулюванням спірних правовідносин.

Аналіз інших доданих судових рішень також не свідчить про наявність неоднакового застосування судом норм матеріального права.

Так, в оскаржуваному рішенні, суд касаційної інстанції виходив із того, що право позивача на включення до валових витрат сум коштів по господарських операціях з контрагентом та сум сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість до податкового кредиту за вказаними операціями не підтверджено розрахунковими платіжними та іншими документами; на платіжних дорученнях відсутні підписи платника, службової особи банку та відбиток печаток; на наявних первинних документах відсутній особистий підпис директора контрагента. Крім того, як встановлено судами, у контрагента відсутні адміністративно-господарські можливості на виконання господарських зобов'язань, а також відсутні намір і фактичні дії для їх виконання.

Водночас у рішеннях, наданих для порівняння, суд касаційної інстанції встановив, що реальність господарських операцій підтверджується належними первинними документами, які за формою та змістом відповідають вимогам податкового законодавства, підтверджують рух активів позивача та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентом.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Колегія суддів дійшла висновку, що обставини, встановлені у справі, судове рішення в якій оскаржується, не є подібними до обставин, встановлених у справах, копії судових рішень в яких додано до заяви.

Крім того, надані для порівняння рішення не містять іншого, ніж в оскаржуваному рішенні, тлумачення норм матеріального права, про які йдеться у заяві Товариства.

Зазначене дає підстави для висновку про необґрунтованість поданої Товариства заяви.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом публічного акціонерного товариства «Львівський елегант» до державної податкової інспекції у Сихівському районі м. Львова про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від

16 серпня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кривенда

Судді: О.Б. Прокопенко

І.Л. Самсін