Справа № 336/7077/14-а
Суддя: Артемова Л. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/7077/14-а
пр. № 2-а/336/141/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Артемової Л.Г., при секретарі Аксьновій О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись з позовом до суду, просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення та невиплати йому пенсії за віком та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя призначити та виплачувати пенсію за віком з 19.03.2014 року на банківський рахунок, зазначений у справі.

На обгрунтування позову зазначив, що до жовтня 1999 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав у Шевченківському районі м.Запоріжжя за адресою: вул.Тельмана, 31, у подальшому виїхав на постійне проживання до Ізраїлю, де перебуває на консульському обліку по цей час.

19.03.2014 року позивач через довірену особу, уповноваживши її повним обсягом прав нотаріально посвідченою довіреністю звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком при цьому надав документи на підтвердження права на пенсію.

Листом №141/Г-1 від 21.03.2014 року відповідачем було зазначено,що особа яка звертається за пенсією повинна надати паспорт або інший документ, що засвідчує особу, місце її проживання, та вік.

Такі дії позивач вважає протиправними та просить поновити його права у зазначений ним спосіб.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 18.11.2014 року позов було задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.03.2015 року постанова суду першої інстанції була скасована, прийнята постанова про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.04.2016 року постанова Шевченківського районного суду та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду були скасовані та справа направлена на новий розгляд до шевченківського районного суду.

В судове засідання представник позивача не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. При цьому представник позивача підтримує позов, наполягає на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, просив розглядати справу на його відсутність проти задоволення позову заперечував письмово.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, оскільки клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Вивчивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується його паспортом громадянина України для виїзду за кордон, дійсного до 05.08.2019 року (а.с. 7).

19.03.2014 року представник позивача ОСОБА_2 за нотаріально посвідченою довіреністю звернувся до відповідача із заявою про призначення позивачу пенсії за віком (а.с.3).

Посадовою особою управління Пенсійного фонду України в Шеченківському районі м. Запоріжжя було повідомлено представника позивача про необхідність подачі документів, які підтверджують постійну реєстраціє позивача. в Шевченківському районі м. Запоріжжя.

Статтею 25 Конституції України передбачено, що громадянин України не може бути позбавлений громадянства і права зміними громадянство. Громадянин України не може бути вигнаний за межі України або виданий іншій державі. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають ха її межами.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Зі змісту наведених норм права вбачається, що Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

З матерілів справи вбачається та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до теперішнього часу є громадянином України, а відтак, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни цієї держави, є застрахованою особою в системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, в розумінні Закону, та має право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи.

Відповідно до п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема:

а) довідка податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера заявнику. За документ, що посвідчує відсутність у заявника ідентифікаційного номера для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні державні органи та мають відмітку у паспорті, береться копія сторінки паспорта з відміткою про те, що особа має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера;

б) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів і ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01.01.2004, відділ персоніфікованого обліку органу, що при значає пенсію (далі відділ персоніфікованого обліку), додає довідку із бази даних системи персоніфікованого обліку за формою згідно з додатком 2, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3.;

в) довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000 іддивідуальні відомості про застаховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно із додатком 2, додотком 3.

Відповідно до п. 16 Порядку, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду песії), повинна предявити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно п. 29 Порядку, на який посилається відповідач у своїй відповіді, запереченнях на позов за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземні громадяни та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (реєстрації).

Таким чином, посвідка на постійне проживання повинна надаватися іноземними громадянами та особами без громадянства, для громадянина ж України встановлено подання паспорту або довідки уповноважених органів з місця проживання (реєстрації).

З матеріалів справи вбачається, що згідно записів домової книги, ОСОБА_1 дійсно був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 15.01.1979 року по 19.06.1999 року (а.с. 38). Представником позивача до УПФУ було надана копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон позивача з відміткою про постійне місце проживання в Ізраїлі та прийняття його на консульський облів в КВ посольства України в державі Ізраїль.

Таким чином, представником позивача дотримано порядок подання заяви про призначення пенсії, оскільки заяву було подано безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації) заявника до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з наданням необхідних документів, що передбачені п. 7 Порядку. Позивач є громадянином України і у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за наявності відповідного страхового стажу має право на отримання пенсії за віком.

Виходячи із правової та соціальної природи пенсії, право громадянина на призначення йому пенсії не може повязуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у реалізації конституційного права на пенсійне забезпечення та вважає за необхідне зобов'язати відповідача призначити,та виплачувати позивачу пенсію за віком.

Проте, суд враховує, що Вищій адміністративний суд України в ухвалі від 19.04.2016 року зауважив на тому, що судове зобовязання субєкту владних повноважень призначити та виплачувати пенсію позивачеві без виконання всіх визначених законом процедур розгляду заяви про призначення пенсії є фактично підміною повноважень, що є неприпустимо.

Поновлення порушеного права полягає у тому, що відповідачем повинно бути прийнято та розглянуто заяву про призначення пенсії у відповідності до чинного законодавства. У даному випадку відповідач не розглянув заяву у відповідності до вимог чинного законодавства, що судом визначено як порушення права.

Крім того, зобовязання субєкту владних повноважень здійснювати безготівкові перекази не можуть бути предметом розгляду без участі відповідних банківських установ та дотримання порядку безготівкових банківських операцій.

На зазначених підставах позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому необхідно стягнути з управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Керуючись ст. ст. 24, 25, ч. 1 ст. 46 Конституції України, ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 1 ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 26, 45, 46, 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне стразхування», ст. ст. 6, 7, 122, 158-160, 185, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя щодо непризначення та невиплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 19 березня 2014 року про призначення пенсії за віком.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя, із одночасним надісланням особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

.

Суддя Л.Г. Артемова.