Справа № 813/6902/14
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року м. Київ К/800/16589/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівБорисенко І.В.
Олендера І.Я.
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Приватного підприємства «Центр безпеки та бізнесу»

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року

у справі №813/6902/14

за позовом Приватного підприємства «Центр безпеки та бізнесу»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС в Львівській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

Приватне підприємство «Центр безпеки та бізнесу» (далі -позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова Головного управління ДФС в Львівській області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 24 грудня 2014 року задовольнив адміністративний позов частково. Визнав протиправними дії відповідача щодо проведення коригування в автоматизованій системі «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та автоматизованій системі «Податковий блок» даних щодо задекларованих позивачем сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість та сум податкового кредиту за результатами господарських операцій з ТОВ «БК «МКТ Комюнікейшн» за липень 2011 року, ТОВ «Ін-Поінт» за серпень 2012 року, ТОВ «БК «Профбудінвест» за жовтень 2012 року, ТОВ «Дімалс ЛТД» за липень 2013 року, ТОВ «Майдегрін» за вересень-жовтень 2013 року, ПП «Ком Сервіс» за квітень 2012 року, ДТГО «Львівська залізниця» за квітень, червень, липень, серпень, жовтень, грудень 2012 року, липень, листопад, грудень 2013 року. Зобов'язав відповідача вилучити інформацію про результати позапланової перевірки позивача, за наслідками якої складено акт від 16 червня 2014 року №262/195/13-07-22-10/33618403 з автоматизованої системи «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та автоматизованої системи «Податковий блок». Зобов'язав відповідача поновити в автоматизованій системі «Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» та автоматизованій системі «Податковий блок» дані щодо задекларованих позивачем сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість та сум податкового кредиту за результатами господарських операцій з ТОВ «БК «МКТ Комюнікейшн» за липень 2011 року, ТОВ «Ін-Поінт» за серпень 2012 року, ТОВ «БК «Профбудінвест» за жовтень 2012 року, ТОВ «Дімалс ЛТД» за липень 2013 року, ТОВ «Майдегрін» за вересень-жовтень 2013 року, ПП «Ком Сервіс» за квітень 2012 року, ДТГО «Львівська залізниця» за квітень, червень, липень, серпень, жовтень, грудень 2012 року, липень, листопад, грудень 2013 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 19 березня 2015 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким відмовив у задоволенні позовних вимог повністю.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідач письмових заперечень на касаційну скаргу позивача на адресу суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Уповноважені особи контролюючого органу провели позапланову виїзну перевірку позивача з питань правомірності формування сум податкового зобов'язання та податкового кредиту з податку на додану вартість та їх подальший вплив на правильність формування доходів та витрат по взаєморозрахунках з ТОВ «БК «МКТ Комюнікейшн» за липень 2011 року, ТОВ «Ін-Поінт» за серпень 2012 року, ТОВ «БК «Профбудінвест» за жовтень 2012 року, ТОВ «Дімалс ЛТД» за липень 2013 року, ТОВ «Майдегрін» за вересень-жовтень 2013 року, про що склали акт від 16 червня 2014 року №262/195/13-07-22-10/33618403, яким встановили порушення позивачем вимог пунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України; пункту 44.1 статті 44, підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, пункту 134.1 статті 134, статті 135 Податкового кодексу України, пунктів 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України.

Як встановлено судом попередньої інстанції, відповідач, встановивши в акті перевірки порушення позивачем норм податкового законодавства, податкового повідомлення-рішення не приймав, проте вніс у внутрішні електронні бази АІС ДПС «Податковий блок», АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» коригування показників податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача, про що свідчить відповідний витяг наявний у матеріалах справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відображення в АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» будь-яких розбіжностей в задекларованих платниками податків показниках не тягне за собою зміни в обліковій картці платника податків, щодо узгоджених сум податкового кредиту та податкового зобов'язання, не створюють для платника податків будь-яких юридичних наслідків не змінюють прав та обов'язків, оскільки внесення такої інформації не призводить до коригування (збільшення) податкових зобов'язань платника податків.

Відповідно до приписів пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

За приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

На підставі пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок оформляються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності), у разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 74.1); зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Відтак, відносини які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, урегульовані Податковим кодексом України. Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів. Інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій податкових інспекторів та не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього. Дії контролюючого органу щодо внесення до Інтегрованої системи змін показників податкової звітності суб'єктів господарювання в частині податкового кредиту та податкових зобов'язань на підставі акта перевірки без прийняття податкових повідомлень-рішень не породжують правових наслідків для платників податків та не порушують їхні права, оскільки розміщена в цій системі інформація є службовою та використовується податковими органами для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі (використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань) з метою здійснення податкового контролю.

Виходячи з викладеного, судом апеляційної інстанції правильно визначено, що внесення або зміна інформації у базах інформаційних систем, які використовуються органами державної податкової служби, зокрема, АІС «Система автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України», самі по собі не зумовлюють для платника податків будь-яких юридичних наслідків у формі виникнення або зміни прав та обов'язків, змін у структурі податкових зобов'язань та податкового кредиту, оскільки внесення такої інформації не призводить до коригування (збільшення) податкових зобов'язань платника податків.

За встановлених обставин, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду попередньої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства «Центр безпеки та бізнесу» залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2015 року у справі №813/6902/14 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Борисенко І.В.
Олендер І.Я.