Справа № 2а-10675/10/1370
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Справа № 876/11589/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Львівська вугільна компанія» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/2, №/2, №/2 від 28.10.2010 року, №/2 від 27.10.2010 року, №/2/2 від 25.11.2010 року Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №/2, №/2, №/2 від 28.10.2010 року, №/2 від 27.10.2010 року, №/2/2 від 25.11.2010 року Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Сокальською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального й процесуального права, висновки суду, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

18.05.2010 року ДПІ у Сокальському районі було проведено виїзну планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 19.09.2007 р. 30.06.2009 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009р. по 31.12.2009р.

За результатами проведення перевірки було складено Акт № 453/2301/35879807 , з якого вбачається, що перевіркою встановлено наступні порушення:

пп.4.1.1.п.4.1.ст.4, пп.5.2.1. п.5.2, п.п.5.3.9.п.5.3.п.5.1., 5.5.ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. № 283/97-ВР, в результаті чого зменшено від'ємне значення об'єкту оподаткування за 2009 рік в сумі 97776 грн., та встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 9320830 грн.,в т.ч. за 111 кв.2009 року у сумі 6281220 грн.,за 1У кв.2009 року -3039610 грн.,

-пп.7.4.1.,п.п.7.4.5. п.7..4. ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997р. № 168/97-ВР (далі - Закону №168) в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді,що перевірявся ,на загальну суму 4914363 грн. в т.ч. за квітень 2009 року-8119 грн.,травень 2009 р.-10810 грн.,червень 2009 р.-131685 грн.,липень 2009 р.-38464 грн.,серпень 2009 р.-1547507 грн.,вересень 2009 р.1895280 грн.,жовтень -498849 грн.,листопад 2009 р.-764787 грн.,грудень 2009 р.-18862 грн.,

-пп.4.2.1.,пп.4.2.9. п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7 пп.8.1.1.,пп.8.1.4.,п.8.1.,ст.8 пп.16.3. ст.16 ,п.17.2. ст.17 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2003 року №889-1У із змінами та доповненнями, в результаті чого допущено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо правильності утримання та своєчасності перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету на загальну суму 6890 грн.,

-пп.8.6.1.,п.8.6., ст.8 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року за №2181-ІІІ, з наступними змінами та доповненнями,оскільки без згоди податкового органу здійснено операцїї з:

- купівлі активів без попередньої згоди з податковим органом на загальну суму 758964 грн.,

- видачі активів без попередньої згоди з податковим органом трьох простих векселів на суму 11200093,60 грн.

-п.1.4.р.1,п.3.1. р.3,п.5.4. р.5 Інструкції «Про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього середовища та ядерної безпеки України»,затвердженої ДПА України,Міністерства екології та природних ресурсів України від 19 липня 1999 року № 162/379, в результаті чого занижено збір за забруднення навколишнього природного середовища у розмірі 9652153,50 грн.,

За наслідками податкової перевірки відповідачем з врахуванням процедури оскарження були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №/2 28 жовтня 2010 року за платежем з податку на прибуток на загальну суму 16473533 грн.,в тому числі 9320830 грн. за основним боргом, 7152705 грн.-за штрафними /фінансовими/ санкціями,

- № /2/2 від 25 листопада 2010 за платежем на прибуток приватних підприємств в сумі 41555,23 грн. в тому числі 24444,5 грн. за основним платежем, 17110,98 грн. за штрафними фінансовими санкціями.

- №./2 від 28 жовтня 2010 року за платежем з податку на додану вартість на загальну суму 7360438,50 грн. в тому числі 4906959 грн. за основним боргом ,2453479,50 грн. за штрафними фінансовими санкціями.

- №./2 від 28 жовтня 2010 року за платежем охорона навколишнього середовища на загальну суму 18268732,89 грн.,в тому числі 9652153,5 грн. - за основним боргом ,8616579,39 грн. за штрафними /фінансовими /санкціями.

- №./2 від 27 жовтня 2010 року за платежем з податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 20672,75 грн.,в тому числі 6890,75 грн. за основним платежем,13781,50 грн. за штрафними /фінансовими/санкціями.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги прийшов до висновку, що тонкі відходи вуглезбагачення позивача слід визнавати активами і зараховувати їх на баланс, а значить визнавати валовими доходами. Суд першої інстанції відніс до складу валових витрат суму витрат з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг від ТзОВ «Новіком» на суму 24571820 грн.. Щодо включення до складу валових витрат на сплату відсотків за користування кредитом на загальну суму 1008721 грн., суд першої інстанції надав оцінку обставинам, коли 12.11.2009 року позивачем було укладено з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» кредитний договір за яким банк надав кредит на суму 94700000 грн., а згідно додаткової угоди від 25.12.2009 року ліміт кредитної лінії було збільшено до 104700000 грн.. Кредитні кошти були перераховані повіреному ТзОВ «Старт-капітал», який зобов'язувався вчиняти правочини щодо придбання товарів та сировини. Суд першої інстанції визнав, що невиконання повіреним своїх обов'язків не змінює цільового призначення кредиту і тому позивач обґрунтовано відніс ці кошти до складу валових витрат, які і зарахував при визначенні податку на прибуток.

Також, суд першої інстанції прийшов до висновку, що суми податкового зобов'язання за платежем охорона навколишнього середовища в сумі 9652153,50 грн. та штрафних санкцій на суму 8616579,39 грн. є необґрунтованими. Порядок встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №303 , і відповідно вказаного Порядку суми збору, який справляється за розміщення відходів,обчислюється платниками збору самостійно на підставі затверджених лімітів на розміщення відходів,виходячи з фактичних обсягів розміщення відходів, нормативів збору та коригуючих коефіцієнтів. Керуючись вказаними нормативами підприємство у 2009 році нарахувало та сплатило збір за утворення та розміщення фактичних відходів,утворених в процесі вуглезбагачення у кількості 98850 тонн на загальну суму 97861,50 грн.. Визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб, на думку суду першої інстанції , нараховані помилково, оскільки ОСОБА_1 є посадовою особою позивача і сума коштів,отриманих платником податку на відрядження не включається до складу загального оподатковуваного доходу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважаючи їх помилковими та необгрутнтованими з огляду на наступне.

Діяльністю ВАТ «Львівська вугільна компанія», відповідно до статутних документів, є надання послуг по переробці та збагаченню рядового вугілля (давальницької сировини).

Давальницька вугільна сировина - рядове вугілля, яке передається замовниками (в основному шахтами) збагачувальним фабрикам за договорами на його переробку за умови збереження за замовниками права власності на отримані з нього продукти збагачення (вугільний концентрат).

Результатом переробки рядового вугілля є вугільний концентрат і відходи вуглезбагачення, які в свою чергу діляться на грубу породу та тонкі відходи. Вугільний концентрат, який є товарною продукцією, відвантажується споживачам згідно наряд - замовлень замовника. Груба порода вивозиться автотранспортом на породній відвал для подальшого складування, а тонкі відходи транспортуються по трубопроводу і складуються в мулонакопичувачах (хвостощовищах).

Основним замовником позивача є ДП «Львіввугілля». Відповідно до договорів про закупівлю послуг по збагаченню рядового вугілля №75 від 06.04.2009 та №199 від 28.07.2009 року укладеного між ВАТ «Львівська вугільна компанія» (виконавець за договором) та ДП «Львіввугілля» (замовник за договором), ВАТ «Львівська вугільна компанія» здійснювало переробку та збагачення давальницької сировини (вугілля) для ДП «Львіввугілля». За умовами згаданих вище договорів передбачено, що власністю замовника є лише рядове вугілля та вугільний концентрат, одержаний в результаті переробки рядового вугілля. Відповідно, відходи вуглезбагачення залишилися у розпорядженні та власності виконавця - ВАТ «Львівська вугільна компанія».

За результатами 2009 року ВАТ «Львівська вугільна компанія» перероблено 1 831134 тонни рядового вугілля отриманого від ДП «Львіввугілля» (в середньому з зольністю 53,7% , вологою - 5,9%, що визначається даними лабораторії ВАТ «ЛВК») з якого отримано 619 950 тонн продуктів збагачення (вугільного концентрату, в середньому з зольністю - 25,1%, вологою - 9,1%) та 12405647 тонн - відходів (середньою зольністю - 67,8%, вологою - 12,9%), в тому числі 98 850 тонн - тонких відходів вуглезбагачення (що становить 5,4% від об'єму переробки). Вказані факти підтверджуються долученою до матеріалів справи бухгалтерською довідкою первинного обліку по переробці і збагаченню рядового вугілля (давальницької сировини) від ДП «Львіввугілля» за 2009 рік та податковим розрахунком збору за забруднення навколишнього природного середовища за 2009 рік.

У відповідності до п.4 Порядку ведення державного обліку та паспортизації відходів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.11.1999 року № 2034 - первинний облік відходів ведуть підприємства відповідно до типових форм первинної облікової документації (картки, анкети, журнали) з використанням технологічної, нормативно-технічної, планово-економічної, бухгалтерської та іншої документації. Відомості для первинного обліку відходів, що заносяться до зазначених документів, обумовлюються системою показників, необхідних для заповнення форм державної статистичної звітності та ведення паспорта відходів.

У відповідності до п.4 вищевказаного Порядку державна статистична звітність ведеться за встановленими уніфікованими формами відповідно до державного класифікатора ДК 010-98 «Класифікатор управлінської документації» та номенклатурою відходів.

Плановою перевіркою встановлено, відходам, що утворюються від переробки та збагачення рядового вугілля присвоєно код 024, як відходи вуглевидобутку і вуглезбагачення для виробництва будівельних матеріалів.

За даними технічної первинної облікової документації та звіту про утворення, використання та поставки вторинної сировини і відходів виробництва підприємством лише в кількісному виразі обліковується 71 062 тис. тонн відходів, в тому числі за II квартал 2009 року - в кількості 21 212 тис. тонн, за III квартал 2009 року - в кількості 20 734 тис. тонн, за ІУ квартал 2009 року - 29 116 тис. тонн, які використовуються як сировина, для виробництва супутньої продукції. За даними бухгалтерського обліку відходи, що утворилися від переробки та збагачення рядового вугілля на балансі ВАТ «Львівська вугільна компанія» не обліковувались.

Щодо оподаткування супутньої продукції з давальницької сировини, що залишилась у розпорядженні виконавця ВАТ «Львівська вугільна компанія» без компенсації з боку замовника ДП «Львіввутілля» частки витрат виконавця, віднесеної на собівартість цієї продукції, та визнання її такою, що отримана безкоштовно підприємством-виробником, судом першої інстанції не взято до уваги, що відсутність компенсації з боку замовника частки витрат виконавця, віднесеної на собівартість супутньої продукції, означає, що ця продукція належить підприємству-виконавцю ВАТ «Львівська вугільна компанія» лише в частині витрат, понесених підприємством при переробці, а в частині вартості давальницької сировини супутня продукція вважається такою, що отримана безкоштовно.

Згідно довідки ДП «Львіввутілля» «Товарна продукція за січень-грудень 2009 року» середня собівартість 1 тонни видобутого рядового вугілля по ДП «Львіввугілля» складає 422,96 грн..

Проте, для визначення вартості відходів, яка з метою оподаткування включається до складу валового доходу за ціною давальницької сировини застосована мінімальна собівартість 1 тонни рядового вугілля по шахті «Червоноградській», яка становить 166,06 грн..

Відповідно до п.4.1 ст.4 Закону України Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.97р. №283/97-ВР із змінами та доповненнями валовий дохід - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Підпунктом 4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону визначено, що до валового доходу включаються загальні доходи від продажу товарів, у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи.

Колегія суддів вважає, що вартість супутньої продукції та відходів за ціною давальницької сировини є тією частиною загального доходу від продажу продукції, яка отримана у матеріальній формі і відповідно до п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону з метою оподаткування включається до складу валового доходу.

Щодо включення ВАТ «Львівська вугільна компанія» витрат на сплату відсотків за користування кредитом згідно Договору від 12 листопада 2009 року, укладеного з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» кредитний договір за № 151109К46 на загальну суму 1 008 721, 00 грн. , колегія суддів вважає наступне.

12 листопада 2009 року підприємством було укладено з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» кредитний договір за № 151109К46, відповідно до якого банк надав ВАТ «Львівська вугільна компанія» кредит шляхом відкриття невідновлюваної кредитної лінії на суму 94 700 000,00 грн. з кінцевим терміном погашення 15.11.2010 року. Додатковою угодою від 25.12.2009 року ліміт кредитної лінії було збільшено до 104 700 000,00 грн. Кредитним договором визначено ціль кредиту - фінансування витрат, пов'язаних з основною діяльністю позичальника.

Кредитні кошти підприємством були перераховані ТзОВ «Старт-капітал» на виконання укладених договорів доручення, відповідно до яких ТзОВ «Старт-капітал» (повірений) зобов'язувалось від імені та за рахунок підприємства (довіритель) вчиняти правочини щодо:

- купівлі/придбання сировини зі вмістом вугілля - договір №08/09/09 від 08.09.2009р.

- купівлі/придбання товарів (магнетит, масло індустріальне, масло трансформаторне, магнаток, магнафлок)- договір №10/09/09 від 10.09.2009 року.

За використання коштів з кредитної лінії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було нараховано відсотки в сумі 2 969 175,02 грн., в тому числі за листопад 2009 року - 974 679,22 грн.; за грудень 2009 року - 1 994 495,80 грн., які ВАТ «Львівська вугільна компанія» за даними бухгалтерського ліку віднесено до складу фінансових витрат в IV кварталі 2009 року.

Відповідно до вимог договорів, ТзОВ «Старт-капітал» не виконано свої зобов'язання, а саме до визначено терміну не придбано сировини з вмістом вугілля, а це означає, що наданий кредит ПАТ .»Державний експортно-імпортний банк України» в сумі 104 700 000 грн. використано не за цільовим призначенням.

Крім того, ТзОВ «Старт-капітал» не виконано зобов'язання пунктів 7.1 - 7.6 вищевказаних договорів і не відшкодовано ВАТ «Львівська вугільна компанія» збитки в розмірі нарахованих відсотків за користування кредитною лінією в сумі 2 969 175 грн..

Перевіркою правильності віднесення вказаних процентів до складу скоригованих валових витрат, а саме до складу інших витрат та відображення їх у рядку 04.13 Декларації за 2009 рік «інші, крім визначених у 04.1 - 04.12» встановлено, що в листопаді 2009 року у склад інших витрат віднесено нараховані відсотки за борговими зобов'язаннями по вищевказаних кредитах в сумі 974 679 грн., а в грудні 2009 року - лише 34 042 грн., чим на 1 008 721 гри. завищено показник рядка Декларації 04.13 (інші витрати) за 2009 рік (ІV квартал), чим порушено п.п.5.5.1 п.5.5 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. №283/97-ВР із змінами та доповненнями .

Згідно п.1.11 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. №283/97-ВР із змінами та доповненнями кредит це - кошти та матеріальні цінності, які надаються резидентам або нерезидентам у користування юридичним або фізичним особам на визначений строк та під процент.

У відповідності до п.1.10 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 12.05.1997р. №283/97-ВР із змінами та доповненнями проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора у вигляді плати за використання залучених на визначений строк коштів або майна. До процентів включаються платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих кредит.

Підпунктом 5.5.1 пунктом 5.1 статті 5 цього ж Закону передбачено, що до складу валових витрат відносяться будь-які витрати. пов'язані з виплатою або нарахуванням процентів за борговими зобов'язаннями (у тому числі за будь-якими кредитами, депозитами) протягом звітного періоду, якщо такі виплати або нарахування здійснюються у зв'язку з веденням господарської діяльності платника податку.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано те, що позивачем не надано доказів, що кредитні кошти використані для ведення господарської діяльності платника.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що податкові повідомлення-рішення №/2 28 жовтня 2010 року, № /2/2 від 25 листопада 2010 року за платежем з податку на прибуток є нарахованими у відповідності до податкового законодавства, чинного на момент виникнення відносин, а тому підлягають застосуванню до платника податків.

Щодо включення позивачем до складу валових витрат суми витрат з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг від ТзОВ «Новіком» на суму 24571820 грн., колегія суддів вважає наступне.

Позивачем в підтвердження своєї позиції надано наступні документи :

- договір підряду від 02.02.2009 року № 022/9 згідно якого виконавець ТзОВ «Новіком» зобов'язувався надавати послуги технікою та проводити роботи по підсипці дамб хвостосховища,

- договір підряду від 02.02.2009 року № 023/9 згідно якого виконавець ТзОВ «Новіком» зобов'язувався надавати послуги технікою та проводив роботи по очистці хвостосховища,

- договір купівлі-продажу сировини із вмістом вугілля від 30.06..2009 року № 30/06-08 згідно якого продавець ТзОВ «Новіком» зобов'язувався поставити покупцю сировину із вмістом вугілля,

- договір підряду від 28.09.2009 року № 26/10 згідно якого виконавець ТзОВ «Новіком» зобов'язувався виконати роботи по ремонту основного та допоміжного обладнання.

- договір купівлі-продажу від 15.12.2009 року № 15/10 згідно якого продавець ТзОВ «Новіком» зобов'язувався поставляти покупцю - ВАТ «Львівська вугільна компанія» обладнання.

Всього, за період з квітня по грудень 2009 року, позивачем, за його звітами, було придбано товарів, робіт і послуг у ТзОВ «Новіком» на загальну суму 29 486 186,20 грн., в тому числі ПДВ - 4 914 364,37 грн. Вказані суми, у розмірі 24 571 821,83 грн., ВАТ «Львівська вугільна компанія» включила до складу валових витрат

Позивач вказує, що на виконання умов наведених вище угод ВАТ «Львівська вугільна компанія» отримало від ТзОВ «Новіком» сировину зі вмістом вугілля на загальну суму 27 006 000 грн., в т.ч. ПДВ 20%, обладнання на суму 292 080 грн., в т.ч. ПДВ 20%, та роботи (послуги) на загальну суму 2 188 106 грн., в т.ч.ПДВ 20%,

На підтвердження реальності означених господарських угод позивачем представлено накладна №19 від 31.10.2009 (обладнання), накладна №5 від 31.08.2009 (сировина), накладна №6 від 31.08.2009 (сировина), накладна №7 від 31.08.2009 (сировина), накладна №8 від 31.08.2009 (сировина), накладна №9 від 31.08.2009 (сировина), накладна №11 від 04.09.2009 (сировина), Накладна №12 від 04.09.2009 (сировина), накладна №13 від 04.09.2009 (сировина), Накладна №14 від 04.09.2009 (сировина), накладна №14/1 від 04.09.2009 (сировина), накладна №15 від 04.09.2009 (сировина), накладна №15/1 від 04.09.2009 (сировина), накладна №17 від 31.10.2009 (сировина), накладна №18 від 31.10.2009 (сировина), Накладна №19 від 31.10.2009 (сировина), накладна №20 від 31.10.2009 (сировина), накладна №0000021 від 30.11.2009 (сировина), Акт №4 за квітень (очистка хвостосховища), Акт №5 зачервень (очистка хвостосховища), Акт №6 за липень (очистка хвостосховища), Акт №7 за серпень (очистка хвостосховища), Акт №8 за вересень (очистка хвостосховища), Акт №10 за жовтень (очистка хвостосховища), Акт №12 за листопад (очистка хвостосховища), Акт №0000025 за грудень (очистка хвостосховища), Рахунок-фактура №5 та Акти №1,2,3 за квітень (транспортні послуги), Рахунок-фактура №6 та Акти №4,5,6 за травень (транспортні послуги), Рахунок-фактура №7 та Акти №7,8,9 за червень (транспортні послуги), Рахунок-фактура №10 та Акт №6/1 за липень (транспортні послуги), Акт №8 за серпень (транспортні послуги), Акт №9 за вересень (транспортні послуги), Акт №10 за жовтень (транспортні послуги), Акт №13 за листопад (транспортні послуги), Акт №1 за грудень (підрядні роботи).

Оплата вартості наданих послуг, виконаних робіт підтверджується виписками банку (копії платіжних доручень долучені до матеріалів справи).

Товарно-матеріальні цінності від ТзОВ «Новіком» було отримано через ОСОБА_2 на підставі довіреностей: №254 від 01.08.2009 року, №369 від 30.09.2009 року, №440 від 30.10.2009 року та №441 від 31.10.2009 року. Видача довіреностей підтверджується записами в журналі реєстрації довіреностей підприємства, копії яких долучаються до матеріалів справи /т.1 а.с.242-244/.

Крім цього позивач зазначає,що ТзОВ «Новіком» виконував означені договори через субпідрядників і додав наступні документи:

- договір підряду № 1, укладений ТзОВ «Новіком» з ТзОВ «Еліта» 26.06.2008 року, згідно умов якого підрядник за власний рахунок здійснює поставку необхідного обладнання для виконання робіт з розробки та транспортування сировини із змістом вугілля з мулонакопичувача до збагачувальної установки для видобутку вугілля. Щодо форми розрахунків укладена Додаткова угода №2 від 22.12.2008 року.

- договір оренди №2 від 03.08.2009 р.за умовами якого ТзОВ «Еліта»передає ТзОВ «Новіком» в оренду РВД-6,насос,гідромонітори ГМН-250 -3 шт.,Акт приймання-передачі об'єкту оренди, Акти повернення майна з оренди 30.09.2009 року, 31.10.2009 р.,30.11.2009 р..

- договір субпідряду №1 від 02 лютого 2009 року за яким ТзОВ «Пульсар» зобов'язується очистити хвостосховище №1 від тонких відходів вуглезбагачення,а ТзОВ «Новіком» зобов'язується оплатити цю роботу. Акти здачі-прийняття робіт на суми 23250 грн.,23250 грн.,711450 грн.,186000 грн.,93000 грн.,348750 грн.,209250 грн.,23250 грн.,102300 грн..

-договір субпідряду №2 від 02 лютого 2009 року за яким ТзОВ «Пульсар» зобов'язується надати послуги технікою та провести роботи по підсипці дамб хвостосховища №1,Акти від 30.04.2009 про надання послуг,товарно-транспортні накладні до договору.

До договору надано протокол погодження договірної ціни на послуги механізмами ,акти про надання послуг вантажними автомашинами згідно Договору,а також копії товарно-транспортних накладних автопідприємства ТзОВ «Пульсар» -замовник ТзОВ «Новіком».

- Договір оренди № 2 від 03.08.2009 року ,укладений між Тзов «Еліта» (орендодавець) та ТзОВ «Новіком» з якого вбачається,що ТзОВ «Новіком» приймає в платне користування насос,гідромонітор,РВД-6 ,акти приймання-передачі майна,витяг про банківські операції,з якого вбачається,що 18.08.2009 року ТзОВ «Новіком» проводило оплату за оренду майна згідно Договору оренди № 2 від 03.08.2009 року.,платіжне доручення № 10 від 16.09.2009 року про оплату за опенду по договору,акти здачі-прийняття робіт,

-Договір підряду № 1 від 26.06.2008 року ,за умовами якого ТзОВ «Еліта» виконує для ТзОВ «Новіком» роботи з розробки та транспортування сировини з змістом вугілля з мулонакопичувача до збагачувальної установки для видобутку вугілля. До договору надано акти здачі-приймання робіт,витяги по рахунках про оплату, заява про зарахування заборгованості., за яким ТзОВ «Пульсар» зобов'язується виконати для ТзОВ «Новіком» роботи по очистці хвостосховища №1 від тонких відходів вулгезбагачення ,та акт звірки,

-Договір субпідряду № 2 за яким ТзОВ «Пульсар» зобов'язується надати ТзОВ «Новіком» послуги технікою та проводть роботи по підсипці дамб хвостосховища №1 в місцях осідання від гірничих робіт шахти «Межирічанська».

Відповідач - ДПІ зазначив у Акті перевірки (т.1 а.с 50), що згідно даних бухгалтерського обліку ВАТ «Львівська вугільна компанія» сировину з змістом вугілля,запасні частини,послуги з очистки мулонакопичувача (хвостосховища №1) оприбутковано на балансових рахунках підприємства №201 «Сировина і матеріали»,№ 207 «Запасні частини», 230 «Виробництво», в бухгалтерському обліку відображено проведенням Дт 201,207,230 Кт 631, та відображено у податковому обліку в рядку 04.1 «витрати на придбання товарів ,робіт,послуг», крім визначених у рядку 4.11. Декларацій.

Означене відображено у Деклараціях по податку на прибуток за 2009 рік,поданих позивачем до ДПІ. В Акті перевірки (т.1 а.с.51) також зазначено, що згідно Договорівукладених з ТзОВ «Новіком», поставка сировині з вмістом вугілля здійснювалась на умовах ЕХW (Інкотермс-2000), тобто ТзОВ «Новіком», був зобов'язаний тільки забезпечити доступ позивачу до товару на власних площах .

Щодо Договору підряду від 28.09.2009 року №26/10 на ремонт основного та допоміжного обладнання, укладеного позивачем з ТзОВ «Новіком», колегія суддів вважає, що матеріалами, наданими позивачем, не підтверджені факти виведення з експлуатації основного та допоміжного обладнання (дефектний акт), відсутня інформація про конкретних виконавців робіт, наявність у них належної кваліфікації.

За Договором купівлі-продажу від 15.10.2009. №15/10 ТзОВ «Новіком» зобов'язувався поставити позивачу обладнання, а саме : ланцюг конвеєра СП-220 70 п.м., колісник для топки ТЧЗ 2.7х8. Доставка цих товарів вимагає застосування вантажного транспорту з м. Києва до с. Сілець Сокальського району, а позивачем не представлено документів та не доведено процедуру перевезення цих товарів. Враховуючи відсутність доказів про наявність у ТзОВ «Новіком» основних фондів, складських приміщень, доказів перевезення даного товару, колегія суддів вважає описану господарську операцію нереальною.

Вказані угоди підтверджують факт виконання всіх робіт силами самого платника податків, а формування податкового кредиту за рахунок ТзОВ «Новіком» лише сприяло можливості мінімізувати податкове навантаження.

Оцінка діяльності Товариства «Новіком» висвітлена в постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 ківтня 2013 року у справі № 122538/12/9104, в ухвалі Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у справі № 876/6853/16.

Таким чином колегія суддів вважає, що позивачем не підтверджено реальність валових витрат в сумі 24571821 грн.33 коп.,понесених ПАТ «Львівська вугільна компанія» у господарських взаємовідносинах з ТзОВ «Новіком» .

З врахуванням вказаних обставин, податковим органом правомірно винесено податкове повідомлення-рішення, №/2 від 28 жовтня 2010 року за платежем з податку на додану вартість. ПАТ «Львівська вугільна компанія порушено п.п.7.4.1.,7.4.5. п.7.4 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 4914363 грн..

Правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов'язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров'я людини на території України визначає Закон України «Про відходи» .

Порядком встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 303 визначено єдині на території України правила встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища, а також його стягнення. Збір за забруднення навколишнього природного середовища (далі - збір справляється за: викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин (далі - викиди) стаціонарними та пересувними джерелами забруднення; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти (далі - скиди); розміщення відходів; утворення радіоактивних відходів (включаючи вже накопичені); тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками.

Відповідно до Дозволу Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Львівській області № 87 підприємству встановлено ліміт на утворення та розміщення у 2009 році відходів вуглезбагачення (код 1010.2.9.01) в кількості 260 000 тонн.

У статті 1 Закону України «Про відходи» розміщення відходів визначено як зберігання та захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про те, що чинне законодавство розрізняє діяльність з утворення та розміщення відходів, тоді як платниками збору за забруднення навколишнього природного середовища є особи, які здійснюють саме розміщення відходів. Аналогічна позиція щодо визначення платника збору за забруднення навколишнього природного середовища викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2-13 року у справі № К/9991/60840/12. Тому колегія суддів вважає,що податкове повідомлення-рішення № /2 від 28.10.2010 року винесено правомірно і в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Щодо податкового повідомлення-рішення ДПІ у Сокальському районі №/2 від 27.10.2010 року, № /0 від 01.06.2010 року про сплату 20672,25 грн., в тому числі : 6890 грн. 00 коп. - суми податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб та штрафних (фінансових) санкцій на суму 13781 грн. 50 коп. судом встановлено наступне :

ВАТ «Львівська вугільна компанія» уклало цивільно-правовий договір з головою наглядової ради ОСОБА_1 терміном дії з 25.05.2009 по 25.05.2012 року. Умовами цього договору передбачено компенсацію виплат у зв'язку із службовими відрядженнями, які включають добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати з найму жилого приміщення в порядку і розмірах установлених чинним законодавством України.

Як податковий агент, ВАТ «Львівська вугільна компанія» компенсувала витрати, пов'язані із службовими відрядженнями, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати за пальне для автомобіля, який використовувався у відрядженнях на суму 45938,30 грн..

Згідно Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 31.03.1998 №218/2658, громадяни, які працюють за договором підряду, є підрядниками, а не працівниками підприємства, і норми трудового законодавства на них не поширюються. Підрядники самостійно організовують і виконують роботу за договором підряду, не підпорядковуючись внутрішньому трудовому розпорядку підприємства.

Після закінчення роботи за договором підряду оформлюються акти приймання-передачі виконаних робіт, на підставі яких і здійснюється винагорода.

З огляду на вищенаведені норми законодавства суд приходить до висновку, що підрядники не вважаються відрядженими, оскільки, не є працівниками підприємства. Слід зазначити, що право працівників підприємства на відшкодування витрат у зв'язку зі службовими відрядженнями гарантовано тільки трудовим законодавством, а воно, на підрядників не поширюється.

Окрім того, згідно пп.5.4.8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» на валові витрати підприємства можна віднести тільки витрати на відрядження тих фізичних осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах.

Частиною 3 п.1.1 ст. Закону України від 22 травня 2003 року №889 «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлено, що під терміном «заробітна плата» розуміються також інші заохочувальні та компенсаційні виплати або інші виплати та винагороди, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв'язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Враховуючи вищенаведене, при врахуванні витрат підрядника закладена сума винагороди підряднику - фізичній особі включається до складу заробітної плати і підлягає обкладенню податком з доходів фізичних осіб відповідно до пп.4.2.1, п.4.2. ст.4 Закону №889 «Про податок з доходів фізичних осіб».

Якщо витрати на проїзд компенсовуються фізичній особі - підряднику додатково, то ця сума, згідно з пп.4.2.9, п.4.2. ст.4 Закону №889 «Про податок з доходів фізичних осіб», розцінюється як додаткове благо, одержуване від працедавця та включається до загального місячного оподаткованого доходу та обкладається податком з доходів фізичних осіб за ставкою встановленою п.7.1 ст.7 (15%).

Належних доказів, які б свідчили, що між головою наглядової ради ОСОБА_1 та ВАТ «Львівська вугільна компанія» існують трудові, а не цивільно -правові відносини, позивачем не представлено.

Відтак, суд приходить до обґрунтованого висновку про порушення позивачем пп.4.2.1, пп.4.2.9 п.4.2 ст.4, п.7.1 ст.7, пп.8.1.1, пп.8.1.4 п.8.1 ст.8, п.16.3 ст.16, п.17.2 ст.17 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» та про правомірність донарахування ВАТ «Львівська вугільна компанія» податку з доходів фізичних осіб в сумі 6890,0грн та правомірного винесення податкових повідомлень-рішень ДПІ у Сокальському районі №/2 від 27.10.2010 про сплату: 6890 грн. 00 коп. - суми податкового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб та штрафних (фінансових) санкцій на суму 13781 грн. 50 коп. ,

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які зазаконом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ст. 159 КАСУ, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду в частині задоволених позовних вимог обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 41, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.10.2015 року по справі № 2-а-10675/10/1370 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді О.М. Довгополов

Р.Й. Коваль

Повний текст

виготовлено 12.12.2016 року.