Справа № 813/106/16
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року справа № 813/106/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузана Р.І.,

судді Кухар Н.А.,

судді Кравціва О.Р.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Фітаса В.С.,

представника відповідачів Матлая Й.І.,

представника третьої особи Свідерського Р.О.,

прокурора Гарбарука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління, за участю військової прокуратури Західного регіону України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на військовій службі,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Міністра оборони України (далі відповідач-1, Міністр оборони України), Міністерства оборони України (далі відповідач-2, Міністерство оборони України), третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління (далі третя особа, Західне територіальне КЕУ), в якому просить:

- визнати наказ № 268-кп Міністра оборони України від 17.12.2015 та наказ № 1054 Міністра оборони України від 17.12.2015 незаконними, скасувати їх та поновити позивача на військовій службі і посаді, яку обіймав до звільнення з військової служби;

- застосувати п.3 ч.1 ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та звернути рішення про поновлення позивача на посаді у відносинах публічної служби до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу стало порушення відносно позивача кримінального провадження за вчинення корупційного правопорушення. На час винесення спірних наказів розслідування кримінального провадження не закінчено, відтак відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення. Крім того, вважає, що висновок відповідачів про вчинення ним протиправних дій ґрунтуються виключно на інформації, яка оприлюднена засобами масової інформації. Такі висновки відповідачем-1 зроблені одноособово, без проведення перевірки та службового розслідування, а тому є передчасними та необґрунтованими. Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності з порушенням вимог статей 84 та 911 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Міністрові оборони України на час прийняття оскаржених наказів достовірно було відомо про те, що позивач затриманий правоохоронними органами за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, ОСОБА_1 оголошено підозру і щодо нього застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді утримання під вартою. Тобто, за наявності такої інформації відповідач-1 повинен був призначити службове розслідування та вжити заходів для відсторонення позивача від займаної посади до з`ясування дійсних обставин події та доведення вини ОСОБА_1 , і лише після цього приймати рішення щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Натомість в даному випадку, службове розслідування взагалі призначене не було, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення військового звання і, як наслідок, звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України лише на підставі отриманої інформації від військової прокуратури Західного регіону України.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях до позовної заяви.

Представник відповідачів щодо задоволення адміністративного позову заперечив, надав суду письмові заперечення та додаткові пояснення, зміст яких полягає в наступному. Підставою для видання наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 17.12.2015 №1054 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключення його зі списків особового складу Збройних Сил України є наказ Міністра оборони України від 17.12.2015 №268 «Про накладення дисциплінарного стягнення» та Подання Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, яке було підготовлено на підставі зазначеного наказу. Водночас, підставою для прийняття Міністром оборони України відносно позивача наказу від 17.12.2015 №268кп «Про накладення дисциплінарного стягнення» є офіційне повідомлення військової прокуратури Західного регіону України щодо факту вимагання та одержання підполковником ОСОБА_1 від суб`єкта підприємницької діяльності неправомірної вигоди у розмірі 15 000 грн. Враховуючи те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення є очевидною та не потребувала додаткового уточнення обставин за яких воно вчинено, Міністром оборони України прийнято рішення не проводити службове розслідування та притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення на нього дисциплінарного стягнення - позбавлення військового знання. Додатково зауважив, що повноваження Міністра оборони України стосовно видання наказів про призначення на посади та звільнення з посад військовослужбовців, а також притягнення їх до дисциплінарної відповідальності є дискреційними, а тому оскаржені рішення прийняті відповідачем-1 в межах повноважень.

З цих підстав представник відповідачів просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заявою військової прокуратури Західного регіону України № 10/2/3-803 вих-16 від 13.12.2016 повідомлено суд про вступ у справу прокурора.

Представник третьої особи та прокурор в судовому засіданні щодо задоволення адміністративного позову заперечили. Подали письмові заперечення та надали пояснення тотожні за змістом з поясненнями представника відповідачів. Додатково зазначили, що призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком Міністра оборони України. Таке розслідування призначається лише для виявлення причин та умов, які сприяли вчиненню корупційного правопорушення і не обов`язково повинно передувати притягненню особи до дисциплінарної відповідальності. Оскільки на момент прийняття оскаржених рішень не було прийнятого у встановленому порядку рішення, яке б підтверджувало вчинення ОСОБА_1 корупційного правопорушення, то у відповідача-1 відсутній був обов`язок призначати службове розслідування. При прийнятті рішень відносно позивача Міністр оборони України володів достатньою інформацією про всі обставини, які ним повинні були бути враховані. Суспільного резонансу, якого набуло повідомлення в засобах масової інформації про затримання позивача, було достатньо для прийняття відповідачем-1 рішення про позбавлення позивача військового звання. З цих підстав просили в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:
Наказом Міністерства оборони України №259 від 17.12.2014 майор ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова Західного територіального Квартирно-експлуатаційного управління. Відповідно до наказу першого заступника Міністра оборони України № 100 від 02.08.2014 позивачу присвоєно військове звання «підполковник».

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_1 затриманий 16.12.2015 о 15.32 год. в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

Про факт затримання ОСОБА_1 військовою прокуратурою Західного регіону України повідомлено Міністерство оборони України листом № 10/1/2-1455 вих-15 від 16.12.2015.

Наказом Міністра оборони України від 17.12.2015 №268кп «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (далі наказ № 268) за неналежне виконання службових обов`язків визначених вимогами статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, порушення військової дисципліни на начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова підполковника ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - «позбавлення військового звання».

Згідно з мотивувальною частиною наказу № 268 підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було те, що « 16.12.2015 співробітниками військової прокуратури Західного регіону України, Управління захисту економіки у Львівській області Національної поліції України та Управління служби безпеки України у Львівській області, в рамках контролю за вчиненням злочину по кримінальному провадженню № 0000158 від 03.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 Кримінального кодексу України, задокументовано факт вимагання та одержання начальником квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова підполковником ОСОБА_1 від суб`єкта підприємницької діяльності неправомірної вигоди у розмірі 15000 грн. за сприяння у підписанні актів прийому-передачі квартир Міністерству оборони України.

Зазначений факт набув резонансу в засобах масової інформації та вкрай негативно вплинув на імідж Збройних Сил України.

Цим ганебним випадком підполковник ОСОБА_1 дискредитував високе звання офіцера Збройних сил України, знехтував честю і гідністю військовослужбовців, які ціною свого життя та здоров`я захищають незалежність української державності на Сході України.»

17.12.2015 Тимчасово виконуючим обов`язки начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України внесено подання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

Наказом Міністра оборони України №1054 від 17.12.2015 «По особовому складу» (далі наказ № 1054) позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 17.12.2015.

Відповідно до наказу начальника Західного територіального КЕУ № 179 від 17.12.2015 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, всіх видів забезпечення і направлено на військовий облік до Личаківсько-Залізничного ОРВК м.Львова.

Згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 18.12.2015 та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24.12.2015 судами відносно позивача застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави. В період з 18.12.2015 по 25.12.2015 ОСОБА_1 перебував під вартою у Львівській установі виконання покарань № 19, що підтверджується довідкою про звільнення Серії ЛЬВ № 14466.

За інформацією Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України, викладеною в листі-відповіді № 226/2/1021 від 09.02.2016 на запит адвоката позивача, в Міністерстві оборони України службове розслідування (службова перевірка) відносно позивача не проводилось. Підставою для звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас Збройних Сил України були наказ Міністра оборони України № 268 та Подання від 17.12.2015.

Вважаючи накази № 268 та № 1054 протиправними позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування та поновлення на посаді.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Статтею 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» визначені обов`язки військовослужбовців, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно з статтею 16 цього Закону кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут Збройних Сил України).

Відповідно до пункту 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Порядок притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності визначений пунктами 84 та 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Зокрема, такими нормами визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного правопорушення або невиконання військовими посадовими особами вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць

Відповідно до пункту 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого (пункт 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України».

Аналіз вказаних приписів законодавства дає підстави дійти висновку, що призначення службового розслідування є правом командира і проводиться з метою виявлення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення. Водночас, у випадку вчинення військовослужбовцем корупційного правопорушення службове розслідування призначається у всіх випадках. Результати такого службового розслідування повинні враховуватись командиром при прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до визначення, наведеного в статті 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (тут і надалі в редакції Закону, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) корупційне правопорушення - умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене, зокрема, військовою посадовою особою Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Корупція - використання особою, зазначеною в частині першій статті 4 цього Закону, наданих їй службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій статті 4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей.

Аналогічні за змістом визначення корупційного правопорушення та корупції містить Закон України «Про запобігання корупції».

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, підставою для винесення оскаржених наказів № 268 та № 1054 було повідомлення військової прокуратури Західного регіону України про факт затримання ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, а саме вимагання та отримання від суб`єкта підприємницької діяльності неправомірної вигоди у розмірі 15000 грн. за сприяння у підписанні актів прийому-передачі квартир Міністерству оборони України. Саме ця обставина стала підставою для відповідача-1 притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності та, надалі, звільнити його з військової служби.

За приписами статті 368 КК України прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, є діянням, за яке передбачена кримінальна відповідальність.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» неправомірна вигода - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Отже, з урахуванням вказаних норм, суд дійшов висновку, що діяння, за підозрою у вчиненні якого затримано позивача та, надалі, позбавлено його військового звання, має ознаки корупційного правопорушення, відтак, на переконання суду, проведення службового розслідування у цьому випадку було обов`язковим, для встановлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, а також наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Оскільки службове розслідування щодо обставин вчинення позивачем корупційного правопорушення відповідачами не проводилось, накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення відбулось з порушенням порядку, передбаченого Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Крім цього, суд зазначає, що порядок притягнення до відповідальності особи, що вчинила корупційне правопорушення, передбачений статтею 65 Закону України «Про запобігання корупції».

Так, згідно з приписами цієї статті, за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині 1 статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку. Особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Аналогічні приписи містить стаття 911 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до якої, військовослужбовець, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та/або пов`язаного із зловживанням своїм службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання повноважень у порядку, визначеному законом.

Такий порядок передбачений, зокрема, пунктом 122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

Отже, законодавством передбачений механізм тимчасового призупинення виконання особою своїх посадових обов`язків при виявленні у її діях ознак кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, з метою доведення у встановленому порядку вини такої особи.

Вказане кореспондується з положеннями статті 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Системний аналіз положень вказаних нормативних актів дає підстави суду дійти висновку, що законодавством передбачений чіткий порядок притягнення особи до відповідальності, в тому числі дисциплінарної, за вчинення корупційного правопорушення. Зокрема, притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення такого правопорушення є самостійною підставою для звільнення особи з займаної посади. При цьому, на час розслідування кримінального провадження та розгляду такого судом, особа повинна бути відсторонена від посади. Лише у випадку не застосування судом до особи покарання або не накладення на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, таку особу може бути притягнено до дисциплінарної відповідальності, зокрема шляхом звільнення з займаної посади з інших передбачених законом підстав, чи позбавлення військового звання, як це мало місце в даному випадку.

Водночас суд зазначає, що за наявності інших підстав, поряд з вчиненим особою корупційним правопорушенням, така особа може бути притягнута до дисциплінарної відповідальності незалежно від доведення її вини у вчиненні злочину, однак такі підстави повинні бути чітко вказані у рішенні про накладення дисциплінарного стягнення.

Аналізуючи зміст наказу №268 суд встановив, що під скоєнням вчинку, що дискредитує звання офіцера Збройних сил України, відповідачі мали на увазі виключно вчинені позивачем дії, які стали підставою для повідомлення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України.

Будь-яких інших підстав для накладення на позивача дисциплінарного стягнення оскаржений наказ не містять. Не повідомлено таких фактів представником відповідачів і в судовому засіданні.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що вчинення корупційного правопорушення є несумісним з проходженням служби в Збройних Силах України, однак враховує, що вказаний в наказі № 268 факт відносно позивача є складом кримінального правопорушення, відтак, з огляду на приписи частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належним доказом вчинення чи не вчинення позивачем цього діяння буде лише відповідний вирок суду, який набере законної сили. Втім, на час винесення спірних наказів такий відсутній.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наказ Міністра оборони України №268-кп від 17.12.2015 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» є протиправним та таким, що належить скасувати.

Надаючи оцінку наказу №1054 суд зазначає, що такий наказ був винесений відповідачем-1 на підставі наказу №268 та подання начальника Західного територіального КЕУ від 17.12.2015 та пов`язаний виключно з накладенням на позивача дисциплінарного стягнення у виді позбавлення військового звання.

Оскільки судовим розглядом встановлено, що наказ від 17.12.2015 №268 «Про накладення дисциплінарного стягнення» є протиправним та підлягає скасуванню, відповідно прийняте на підставі такого наказу рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу Збройних Сил України з 17.12.2015 також є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, суд зазначає наступне.

Частина шоста сттатті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до пункту 232 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівнозначній посаді здійснюється наказом посадової особи, яка має право звільнення цієї категорії військовослужбовців з військової служби, їй рівнозначної або вищої. Наказ видається на підставі копії рішення суду, матеріалів службового розслідування та копії наказу, виданого відповідним командиром (начальником), про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, винних у незаконному звільненні військовослужбовця.

Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку, що за змістом пункту 232 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України військовослужбовець підлягає поновленню на посаді, яку він обіймав до звільнення чи рівнозначній посаді, у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом.

У постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 у справі N 6-33цс14 зазначається, що у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Про необхідність поновлення особи на посаді як спосіб відновлення її порушених прав йдеться в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.01.2013 у справі "Олександр Волков проти України".

В цьому ж рішенні звертається увага на те, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідності до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють не лише чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи такі рішення прийняті обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено правомірності оскаржених наказів.

З урахуванням викладеного суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими, а тому накази Міністра оборони України від 17.12.2015 №268кп «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та №1054 від 17.12.2015 «По особовому складу», в частині звільнення позивача з військової служби у запас за пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України з 17.12.2015 слід визнати протиправними та скасувати, поновити ОСОБА_1 з 18.12.2015 на посаді, яку він займав до звільнення.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів за вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Тому, підстави для застосування вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України щодо розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністра оборони України №268-кп від 17.12.2015 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністра оборони України №1054 від 17.12.2015 «По особовому складу», в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України з 17.12.2015;

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова з 18.12.2015.

Постанову в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 звернути до негайного виконання.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Кузан Р.І.

Суддя Кухар Н.А.

Суддя Кравців О.Р.