Справа № 592/8225/16-а
Суддя: Бичков І. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №592/8225/16-а
Провадження №2-а/592/288/16
13 грудня 2016 року м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого: судді Бичкова І. Г. ,
за участю секретаря судового засідання: Троценко Ю. Ю. ,
представника відповідача за довіреністю: старшого інспектора з о/д УПД ГУНП в Сумській області майора поліції ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_4 про визнання постанови серія ПС № 498778 від 03.09.2016 року протиправною та про її скасування, -
13.12.2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми була ухвалена постанова по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_4 про визнання постанови серія ПС № 498778 від 03.09.2016 року протиправною та про її скасування. Адміністративний позов ОСОБА_3 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_4 про визнання постанови серія ПС № 498778 від 03.09.2016 року протиправною та про її скасування, було задоволено повністю. Було постановлено визнати протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_4. Було постановлено скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_4.
Згідно ч. 5 ст. 33 КАС України, якщо фізична особа, яка бере участь у справі, діє через представника і суд не вважає її особисту участь обовязковою, він може направити повістку лише представникові.
Із змісту п. 2 ч. 2 ст. 110 КАС України вбачається, що суд до судового розгляду адміністративної справи вживає заходи для всебічного та обєктивного розгляду і вирішення справи в одному судовому засіданні протягом розумного строку. З цією метою суд може прийняти рішення про обовязковість особистої участі осіб, які беруть участь у справі, у судовому засіданні, про залучення третіх осіб до справи.
Із змісту п. 4 ч. 1 ст. 128 КАС України вбачається, що суд відкладає розгляд справи в разі, якщо суд визнав обовязковою особисту участь особи, яка бере участь у справі, у судовому розгляді, а вона не прибула.
Із змісту ч. 1 ст. 272 КАС України вбачається, що до належно викликаних особи, особисту участь якої визнано судом обовязковою, які без поважних причин не прибули у судове засідання або не повідомили причини неприбуття, може бути застосовано привід до суду через органи Національної поліції з відшкодуванням у дохід держави витрат на його здійснення.
Явка в судове засідання відповідача ОСОБА_4, з урахуванням приписів ст. 110 КАС України, Ковпаківським районним судом м. Суми була визнана обовязковою (а. с. 10) . Але, незважаючи на це, відповідач ОСОБА_4 тричі в судові засідання не зявився з невідомих суду причин: 29.09.2016 року на 16 годину 00 хвилин, 17.11.2016 року на 15 годину 00 хвилин, 13.12.2016 року на 9 годину 00 хвилин. Заяв про відкладення розгляду справи, заяв про розгляд справи у його відсутність, документів на підтвердження поважності неявки в судові засідання відповідач ОСОБА_4 суду не надав. Таке може свідчити або про свідоме ігнорування законних вимог суду або про зневажливе ставлення, неповагу до суду, що саме по собі є порушенням вимог закону (ч. 1 ст. 185-3 КУпАП) .
Згідно ч. ч. 1 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) , а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, суд вважає за необхідне взяти до уваги висновок на проект Закону України Про внесення змін до статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів , із змісту якого вбачається, що законопроектом пропонується внести зміни до статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) з метою посилення адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у випадку ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів. Перш за все звертається увага на тому, що на розгляді Верховної Ради України наразі знаходяться законопроекти № 3418 від 28 листопада 2008 року, № 4403 від 23 квітня 2009 року, № 4435 від 30 квітня 2009 року, № 5220 від 12 жовтня 2009 року, № 6121 від 1 березня 2010 року, якими також запропоновано внесення змін до статті 122 КУпАП. У звязку з цим більш доцільно було б розглядати ці законопроекти разом. У протилежному випадку Верховна Рада України буде змушена витрачати час на окремий розгляд десятків фрагментарних законопроектів у той час, коли всі подібні питання можна було б вирішити за один раз. До того ж протягом останніх місяців помітно збільшилась кількість внесених урядом законопроектів, які містять дрібні зміни до окремих статей КУпАП (законопроекти № № 8274 від 21.03.2011 року, 8357 від 07.04.2011 року, 8490 від 12.05.2011 року, 8541 від 19.05.2011 року, 8549 від 19.05.2011 року, 8631 від 03.06.2011 року, 8747 від 05.07.2011 року, 9028 від 21.07.2011 року) , що не сприяє забезпеченню системного підходу до оновлення відповідних положень КУпАП. Головне науково-експертне управління у цілому підтримує проект, але вважає за необхідне висловити до нього такі зауваження і пропозиції. 1. Законопроектом пропонується встановити адміністративну відповідальність за будь-яке ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, про яке йдеться у розділі 17 Переваги маршрутних транспортних засобів Правил дорожнього руху, шляхом включення цього діяння до особливо кваліфікованого складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. При цьому щонайменше три пункти (із пяти) цього розділу Правил дорожнього руху містять у собі обмеження для водіїв інших транспортних засобів. Зокрема: п. 17.1. забороняє рух і зупинку інших транспортних засобів на смузі для руху маршрутних транспортних засобів; у п. 17.3. надається перевага трамваю під час руху поза перехрестями, де трамвайні колії перетинають смугу руху нерейкових транспортних засобів; п. 17.4. вимагає від водіїв інших транспортних засобів під час руху в населеному пункті зменшити швидкість, а у разі потреби зупинитися, щоб дати можливість маршрутному транспортному засобу (автобусу, мікроавтобусу або тролейбусу) розпочати рух від позначеної зупинки, розташованої в заїзному кармані . За невиконання усіх перелічених вимог законопроектом передбачається адміністративна відповідальність. За таких умов деталізація у диспозиції ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді словосполучення у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів є зайвою та перевантажує зміст цієї статті. Враховуючи це, вказане словосполучення варто вилучити із тексту законопроекту. 2. Звертає на себе увагу той факт, що в ч. 1 ст. 122 КУпАП встановлюється адміністративна відповідальність за порушення правил зупинки, а у частині другій за порушення правил проїзду зупинок транспортних засобів загального користування. Очевидно, що ці положення конкурують з положеннями законопроекту. Це може утруднити кваліфікацію дій правопорушників, оскільки, наприклад, зупинку на смузі руху маршрутного транспортного засобу можна буде кваліфікувати і як порушення правил зупинки (ч. 1 ст. 122 КУпАП) , і як ненадання переваги маршрутним транспортним засобам (ч. 2 ст. 122 КУпАП в діючий редакції, ч. 3 ст. 122 КУпАП у редакції законопроекту) . Те ж саме стосується і порушення правил проїзду зупинок транспортних засобів загального користування. Законопроект, на жаль, не усуває вказані неточності та суперечності. 3. В тексті ст. 122 КУпАП словосполучення водій транспортного засобу пропонується вживати в однині. Адже, наприклад, зі змісту словосполучень: перевищення водіями транспортних засобів , порушення водіями транспортних засобів або перевищення водіями транспортних засобів , можна дійти висновку, що субєктом правопорушення мають бути одночасно кілька водіїв, засобом його вчинення кілька транспортних засобів, а керування одним водієм одним транспортним засобом не становить правопорушення. Узагальнюючий висновок: за результатами розгляду в першому читанні законопроект може бути прийнятий за основу з урахуванням висловлених зауважень і пропозицій. Заступник керівника Головного управління ОСОБА_5. Вик. : ОСОБА_6, тел. 235-79-22 (субєкт законодавчої ініціативи: КМ України, дата реєстрації проекту: 21.07.2011 року, номер проекту: 9028, комітет ВР України: Комітет з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності, стан розгляду проекту: одержаний ВР України, дата розгляду: 11.08.2011 року, сесія: восьма сесія VI скликання, наявність в інформаційних ресурсах: законопроекти та коментарі) .
Згідно п. 17.1. розд. 17 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами і доповненнями) , на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8. або 5.11. , забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.
Отже, якщо смуга для руху маршрутних транспортних засобів позначена дорожнім знаком 5.8. або 5.11. і відділена від решти проїжджої частини суцільною широкою лінією дорожньої розмітки 1.2. , то на ній заборонені всякі рух і вїзд для зупинки, а також стоянка інших транспортних засобів.
Згідно п. 17.2. розд. 17 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами і доповненнями) , водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини.
Отже, якщо смуга для руху маршрутних транспортних засобів відокремлена від решти проїжджої частини переривчастою лінією, заїжджати на неї дозволяється тільки для зупинки з метою посадки або висадки пасажирів, виконання повороту направо при зїзді з дороги або при виїзді на цю дорогу з прилеглих вулиць. Вїзд на таку смугу для навантаження і розвантаження вантажу забороняється.
Із змісту відеозапису процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення, зафіксованого на нагрудну відеокамеру відповідача інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_4, який міститься на DVD+R Axent, вбачається, що відповідач інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_4, як водій службового автомобілю Toyota Prius, реєстраційний номер 1855, порушив п. 17.1. розд. 17 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами і доповненнями) , а саме: заїхав на дорогу із смугою для маршрутних транспортних засобів не під час виїзду на дорогу і не для посадки чи висадки пасажирів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Крім того, оскільки ані представник відповідача ОСОБА_4 за довіреністю старший інспектор з о/д УПД ГУНП в Сумській області майор поліції ОСОБА_2, ані інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_4 не повідомили суд про те, чи винесена постанова щодо водія легкового автомобілю Lada Samara, реєстраційний номер НОМЕР_1, зеленого кольору, який під час винесення інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_4 постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року був розташований позаду легкового автомобілю KIA Soul, реєстраційний номер НОМЕР_2, відтак, думку суду, водієві легкового автомобілю Lada Samara, реєстраційний номер НОМЕР_1, зеленого кольору, були надані незаконні переваги у виді не притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП. Таке містить певну корупційну складову.
Згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
При винесені інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми ОСОБА_4 постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року не було враховане те, що позивач ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, посвідчення про що позивач предявляв відповідачу; також не було враховане те, що позивач ОСОБА_1 є особою похилого віку; також не було враховане те, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком; також не було враховане те, що дружина позивача ОСОБА_1 свідок по справі ОСОБА_7 є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням з ураженням опорно-рухового апарату; також не було враховане те, що дружина позивача ОСОБА_1 свідок по справі ОСОБА_7 є особою похилого віку; також не було враховане те, що дружина позивача ОСОБА_1 свідок по справі ОСОБА_7 є пенсіонеркою за віком, що розцінюється судом як недотримання вимог, передбачених ст. ст. 33, 248 КУпАП.
Згідно ст. 166 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним субєктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Окрема ухвала може бути оскаржена особами, інтересів яких вона стосується. Із змісту даної норми вбачається, що вона дає можливість суду першої інстанції відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності. Окрема ухвала це різновид ухвал суду. Окрему ухвалу можна розглядати як один із проявів механізму стримування і противаг гілок державної влади. Суд як орган судової влади наділено певними контрольно-наглядовими функціями в межах іншої влади, що необхідно для її злагодженого і правомірного функціонування. Таким чином, для суду постає необхідність з метою збереження балансу здійснення влади обережно та виважено користуватися цим механізмом. Зі свого боку виконавча влада і взагалі держава, а так само органи місцевого самоврядування та інші субєкти владних повноважень для підтримання авторитету правосуддя мають уважно ставитися до таких ухвал. Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому. Адресатом окремої ухвали може бути як субєкт владних повноважень відповідач, так і інший субєкт владних повноважень, що уповноважений вжити заходів для усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, для притягнення до юридичної відповідальності осіб, винуватих у такому порушенні. Окрему ухвалу слід відрізняти від постанови, у якій дається відповідь на вимоги адміністративного позову. Зокрема, суд окремою ухвалою може повідомити про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Окрема ухвала є й реакцією на ті порушення, що не усуваються постановою, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню. Окрему ухвалу слід відрізняти й від більш загального поняття ухвали, що викладаються окремим документом (ч. 4 ст. 160 КАС України) , що означає обовязкову письмову форму таких ухвал. Окрема ухвала також належить до ухвал, що викладаються окремим документом, оскільки вона теж має викладатися у письмовій формі і відповідати вимогам щодо структури ухвали, що встановлені ч. 1 ст. 165 КАС України. Дана стаття визначає загальні вимоги до окремих ухвал; спеціальні вимоги до окремих ухвал судів апеляційної чи касаційної інстанції встановлені відповідно ст. ст. 208, 233 КАС України. Адресат окремої ухвали повинен розглянути окрему ухвалу і вжити відповідних заходів. Якщо окрему ухвалу оскаржено, то заходи на підставі окремої ухвали можуть не вживатися, аж поки окрема ухвала не набере законної сили відповідно до ст. 254 КАС України. Але у будь-якому разі адресат окремої ухвали зобовязаний повідомити суд щодо вжиття відповідних заходів не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали, незалежно від того, чи оскаржена окрема ухвала. Ухвала суду про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності може містити фактичні дані для відповідних органів чи посадових осіб, на основі яких мають прийматись рішення. Однак ці дані повинні бути перевірені і не мають преюдиційного (обовязкового) значення для визначення винуватості конкретної особи у вчиненні правопорушення. Відповідно до ст. 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду чи окремої постанови судді або невжиття заходів до усунення зазначених в них порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду чи окрему постанову судді тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 340 до 850 гривень) . За умисне невиконання окремої ухвали, що набрала законної сили, або перешкоджання її виконанню посадова (службова) особа несе кримінальну відповідальність відповідно до ст. 382 Кримінального кодексу України (штраф, позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю) . Окрема ухвала може бути оскаржена особами, інтересів яких вона стосується. До таких осіб можна віднести як адресатів окремої ухвали, так і осіб, стосовно яких суд вимагає вжити певних заходів, якщо такі особи конкретно названі. Оскільки для окремої ухвали не передбачено спеціального порядку оскарження, то таке оскарження має відбуватись в апеляційному порядку за правилами глави 1 розділу IV КАС України.
Згідно ч. 1 ст. 208 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 166 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.
Із змісту ч. ч. 1, 3, 4, 6 ст. 254 КАС України вбачається, що постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили. Ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту постановлення. Дана стаття визначає момент набрання судовим рішенням законної сили, з якого судове рішення стає обовязковим до виконання. Правила статті поєднують вимоги, що випливають із принципів забезпечення апеляційного та касаційного оскарження судових рішень і обовязковості судових рішень. Набрання законної сили судовим рішенням (постановою чи ухвалою) означає те, що воно набуває обовязковості. Рішення, яке набрало законної сили і вимагає вчинення певних дій для його виконання, є підставою для видання виконавчого листа і може бути виконане примусово. З метою забезпечення права на апеляційне оскарження судового рішення найчастіше воно набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження або після вирішення справи судом апеляційної інстанції. У виняткових випадках, визначених КАС України, рішення може стати обовязковим для виконання і до набрання ним законної сили (ст. 256 КАС України) . За загальним правилом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, який становить десять днів з дня проголошення постанови, а в разі відкладення складення постанови в повному обсязі - з дня складення у повному обсязі (тобто з часу, коли особам була надана можливість ознайомитися з нею, незалежно від того чи вони такою можливістю скористалися) . Якщо ж постанову прийнято за наслідками розгляду справи у письмовому провадженні, то цей строк, очевидно, має відраховуватися від дня одержання копії постанови усіма особами, які беруть участь у справі. Якщо ж постанову було оскаржено в апеляційному порядку, то вона набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи, звісно, якщо її не скасував суд апеляційної інстанції або не визнав нечинною. Таким чином, якщо постанову суду ніхто не має наміру оскаржувати, вона набирає законної сили уже через десять днів. Якщо ухвалу було постановлено без виклику (повідомлення) осіб, які беруть участь у справі, то цей строк слід обчислювати з дня отримання копії ухвали усіма особами, які беруть участь у справі. Якщо ж ухвалу було оскаржено в апеляційному порядку, то вона набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи, звісно, якщо її не скасував суд апеляційної інстанції або не визнав нечинною. Таким чином, якщо ухвалу суду ніхто не має наміру оскаржувати, вона набирає законної сили уже через пять днів. У випадках, коли ухвала суду першої інстанції не може бути оскаржена, вона набирає законної сили з моменту проголошення, а коли її було постановлено без виклику (повідомлення) осіб, які беруть участь у справі, то, очевидно, з моменту постановлення.
Згідно ч. 1 ст. 257 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних субєктів владних повноважень можуть бути покладені обовязки щодо забезпечення виконання рішення.
Із змісту п. п. 11, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про завдання судів України по підвищенню рівня правосуддя № 1 від 22.02.1991 року вбачається, що Пленум Верховного Суду України постановив зобовязати суди докорінно поліпшити їх діяльність по запобіганню злочинам та іншим правопорушенням, маючи на увазі, що ефективність цієї роботи залежить перш за все від правильного і своєчасного розгляду справ. Забезпечити неухильне виконання вимог закону про виявлення причин і умов, що сприяли вчиненню злочинів та інших правопорушень, і шляхом винесення окремих ухвал (постанов) добиватись їх усунення. Судам належить вжити дійових заходів по вдосконаленню практики винесення окремих ухвал (постанов) і поліпшення їх якості з тим, щоб кожна окрема ухвала (постанова) була ефективним засобом зміцнення законності та правопорядку, усунення недоліків в діяльності державних, громадських, кооперативних підприємств, установ, організацій і запобігання вчиненню злочинів та інших правопорушень. Судам належить встановити суворий контроль за своєчасним виконанням окремих ухвал (постанов) керівниками підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності й у разі їх невиконання або формального ставлення до усунення зазначених у них недоліків притягати винних до юридичної відповідальності за невжиття заходів за окремою ухвалою (постановою) .
Можливість постановлення окремої ухвали зявляється у суду після встановлення факту порушення закону. За загальним правилом належні до спірних правовідносин обставини справи, які досліджувалися судом, вважаються встановленими після завершення судового розгляду. Тобто окрема ухвала може постановлятися разом з ухваленням постанови. Разом із тим, ст. 164 КАС України передбачає спеціальне правило, за яким рішення щодо деяких із позовних вимог та висновки щодо частини предмета доказування суд може постановити ще до завершення судового розгляду. Отже, окрема ухвала також може бути постановлена одночасно із цією постановою. Суд має реагувати не тільки на ті порушення, які мають відношення до предмета спору, а й на ті, що виявляються ним під час розгляду процесуальних питань. Так, окрема ухвала може стати одним із засобів усунення такого порушення, як неподання субєктом владних повноважень доказів, що витребувалися судом.
Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для направлення начальнику Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України окремої ухвали для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 73-75, 143, 160, 166, 208, 233, 254, 257, 267 КАС України; п. п. 11, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про завдання судів України по підвищенню рівня правосуддя № 1 від 22.02.1991 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 04.06.1993 року, № 12 від 03.12.1997 року) , -
Про викладене в окремій ухвалі довести до відома начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали повідомити Ковпаківський районний суд м. Суми, який постановив окрему ухвалу.
Розглянути питання щодо притягнення до встановленої законом відповідальності особи, рішення якої було визнано судом протиправним.
Копію окремої ухвали направити Генеральному прокурору України, Голові Національної поліції України для відома.
Копію окремої ухвали направити ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 для відома.
Окрема ухвала може бути оскаржена особами, інтересів яких вона стосується.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення (ухвалу) . Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.
Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 КАС УКраїни, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.
Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: І.Г. Бичков