Справа № 813/4293/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року справа № 813/4293/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління Державної виконавчої служби у Львівській області про визнання протиправними дій, накладення штрафу та здійснення судового контролю, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління Державної виконавчої служби у Львівській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Управління Державної виконавчої служби у Львівській області, Головного територіального управління юстиції у Львівській області стосовно невиконання рішення ЛОАС від 29.02.2016;

- накласти штраф 30 мінімальних заробітних плат згідно ст. 267 КАС України на посадових осіб Управління Державної виконавчої служби у Львівській області, Головного територіального управління юстиції у Львівській області;

- здійснити судовий контроль за виконанням судового рішення від 29.02.2016 №813/6427/16;

- стягнути пропорційно моральну шкоду з відповідачів 10 000,00 грн за саботаж та блокування виконання рішення суду від 29.02.2016 №813/6427/16;

- згідно ст. 267 КАС України здійснити судовий контроль по справі №813/4293/16.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Львівським окружним адміністративним судом 22.07.2016 видано виконавчий лист №813/6427/15 про стягнення з Головного управління юстиції у Львівській області 5000,00 грн моральної шкоди на користь ОСОБА_1. Вказує, що оригінал даного виконавчого листа направляла на адресу Головного територіального управління юстиції у Львівській області, однак станом на 05.12.2016 відповідач не виніс жодної постанови про відкриття виконавчого провадження та не вчинив жодних дій щодо виконання даного виконавчого листа.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з мотивів, вказаних в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча був належим чином повідомлений про дату, часта місце судового засідання, однак подав до суду письмові заперечення проти позову. Заперечення мотивує тим, що на адресу відповідачів не надходив оригінал виконавчого листа по справі №813/6427/15, як про це стверджєу позивач та, крім того, зазначив, що відповідно до Закону України «Прор виконавче провадження» та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Таким чином органи державної виконавчої служби не вправі виконувати рішення судів про стягнення коштів з державного органу. Просив відмовити у задоволенні позову.

З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 у справі № 813/6427/15 визнано протиправними дії державного виконавця Романа Н.О. щодо прийняття постанов про закінчення виконавчого провадження від 15.10.2015 ВП № 15449690 та від 15.10.2015 ВП № 15410374. Постановлено стягнути з Головного управління юстиції у Львівській області 5000 грн моральної шкоди на користь ОСОБА_1.

На підставі вищевказаного судового рішення Львівським окружним адміністративним судом 22.07.2016 видано виконавчий лист про стягнення з Головного управління юстиції у Львівській області 5000 грн. моральної шкоди на користь ОСОБА_1.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Щодо діяльності державної виконавчої служби, то в ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання на території України судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV, а на територіях інших держав - міжнародними договорами України на засадах взаємності (чинного на час виникнення правоввідносин, з приводу яких виник спір).

Відповідно до преамбули Закону України «Про виконавче провадження» зазначений Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Згідно із ч.1 ст. 6 вищевказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст. 17 вказаного Закону такими виконавчими документами, серед іншого, є виконавчі листи, що видаються судами, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Згідно ст. 19 цього ж Закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього ж Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

В позовній заяві та в судових засіданнях позивач та її представник стверджували, що ОСОБА_1 надіслала засобами поштового звязку на адресу Головного територіального управління юстиції у Львівській області оригінал виконавчого листа від 22.07.2016 №813/6427/15, однак вказує, що відповідачами не вчинено жодних дій по виконанню вказаного виконавчого листа.

На підтвердження доводів про надіслання оригіналу виконавчого листа позивачем надано дві квитанції, зокрема, від 08.11.2016 та іншу, з якої неможливо встановити дату надіслання поштового відправлення.

Однак суд зазначає, що з даних квитанцій неможливо достеменно встановити що саме надсилалось адресатам, зокрема, чи дійсно надсилався оригінал виконавчого листа.

В свою чергу представник відповідача в судових засіданням стверджував, що оригінал виконавчого листа від 22.07.2016 №813/6427/15 ні до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ні до Управління Державної виконавчої служби у Львівській області не надходив.

На підтвердження свої доводів надав суду додаткові пояснення від 27.12.2016 за підписом в.о. заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області начальника управління державної виконавчої служби ОСОБА_3, в яких вказано, що на адресу Головного територіального управління юстиції у Львівській області ( в тому числі управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області) оригінал виконавчого листа №813/6427/15 від 22.07.2016 за період з 22.07.2016 по 26.12.2016 не надходив та на примусовому виконанні не перебуває.

Крім того, в судовому засіданні 23.12.2016 судом оглянуто оригінал виконавчого листа від 22.07.2016 №813/6427/15, який суду для огляду представила ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст. 258 КАС України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки судом видається лише один оригінал виконавчого листа та такий оригінал міститься у позивачки, то її твердження про надіслання оригіналу виконавчого листа від 22.07.2016 №813/6427/15 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області не знайшли свого підтвердження.

Крім того, суд додатково зазначає, що відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Також частиною першою статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників (визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах казначейства) виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства в установленому порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №845 (із внесеними Постановами КМУ змінами №868 від 19.09.2012р. та №45 від 30.01.2013р.).

Відповідно до п. 6 зазначеної Постанови у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати КОБІТИ, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету

Таким чином, законодавством передбачений визначений порядок та процедура виконання рішень про стягнення коштів з державного органу, яким являється Головне територіальне управління юстиції у Львівській області.

Суд зазначає, що вказані обставини виключають можливість Головного територіального управління юстиції у Львівській області самостійно виконати вимоги виконавчого документу щодо стягнення коштів, однак стягувач вправі пред'явити виконавчий документ до органів казначейства для примусового стягнення коштів згідно Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №845 (із внесеними Постановами КМУ змінами №868 від 19.09.2012р. та №45 від 30.01.2013р.)

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області та Головного територіального управління юстиції у Львівській області стосовно невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог про накладення штрафу 30 мінімальних заробітних плат згідно ст. 267 КАС України на посадових осіб Управління Державної виконавчої служби у Львівській області, Головного територіального управління юстиції у Львівській області та здійснення судового контролю за виконанням судового рішення від 29.02.2016 у справі №813/6427/16, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, що свідчить про те, що суд не вправі здійснювати судовий контроль за виконанням рішення у іншій справі.

З огляду на те, що судом в процесі розгляду даної справи не встановлено порушень прав позивача з сторонни відповідачів, враховуючи відсутність будь-яких доказів з приводу безпосередніх протиправних дій чи бездіяльності відповідача під час виконання управлінських функцій, суд приходить до висновку про те, що і вимоги про відшкодування моральної шкоди теж не підлягають до задоволення.

Що стосується позовної вимоги про здійснення судового контролю по даній справі, то згідно ч. 1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Враховуючи, що рішення у даній справі ухвалене на користь суб'єкта владних повноважень, то в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцієючи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у формі судового збору зі сторін не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

Постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський