Справа № 760/13321/16-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2016-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а-1144/16
ПОСТАНОВА

іменем України

23 вересня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови перерахування ОСОБА_1 пенсії по довідці, яка видана Головним управлінням ДСНС України у Київській області від 06.07.2016 р. № 188 із розміру грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження з 26 по 29 квітня 1986 року з урахуванням премії 170 крб та одноразової винагороди 930 крб.;

зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії із грошового забезпечення, отриманого мною за роботу в зоні відчуження з 26 по 29 квітня 1986 р. в сумі 1302,47 крб за довідкою від 06.07.2016 р. № 188, наданого Головним управлінням ДСНС України у Київській області, у порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС I категорії, інвалідом II групи з захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується довідкою МСЕК серія КИЕ № 022098 від 11.10.2001 року та посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 26.10.1996 р. (категорія 1) Держадміністрацією м. Києва особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та вкладкою до нього № 177134, виданою Держадміністрацією м. Києва 19.10.2001 року, маю право на відповідні пільги, встановлені законодавством України.

Також, позивачем вказано, що він є одним з безпосередніх учасників гасіння пожежі на Чорнобильській АЕС у ніч з 26 на 27 квітня 1986 року, який одержав значну дозу радіоактивного опромінення (76,1 бер), що підтверджується доданими до позовної заяви документальними матеріалами.

Відповідно до «Отчета о работе пожарной охраны при ликвидации последствий аварии на Чернобыльской атомной электростанции, утвержденного Министром внутренних дел СССР генерал-лейтенантом Власовым А.В. 01 апреля 1987 года» в гасінні пожежі на АЕС в ніч з 26 на 27 квітня 1986 року приймало участь 65 осіб особового складу, з яких 54 одержали радіаційне опромінення.

08.07.2016 позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, виходячи із фактичного розміру грошового забезпечення, надавши всі необхідні документи.

Листом від 20.07.2016 № 17216/07 позивачу відмовлено в перерахунку з посиланням на постанову Ради Міністрів СРСР і ФЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язанні з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7), відсутністю наказу про нарахування премії у розмірі 930 крб. і номеру відомості, згідно якої була виплачена та безпосередньо нарахована заробітна плата (грошове забезпечення), одержана за роботу (службу) у зоні відчуження.

Відмову відповідача у перерахунку пенсії позивач вважає протиправною, тому змушений звернутися до суду із вищезазначеними вимогами.

У відповідності до статті 1832 Кодексу адміністративного судочинства України справу судом винесено ухвалу про розгляд справи в порядку скороченого провадження.

19.09.2016 до суду надійшли заперечення відповідача, в яких останній вказує, зокрема на те, що при прийнятті рішення діяв в рамках законодавства, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, у задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що з 01 січня 2012 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає проведення перерахунку та осучаснення пенсій для осіб, що брали участь у ліквідації наслідків аварії у 1986-1990 рр. і були визнані інвалідами.

Зазначеною Постановою було затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з яким визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Цією Постановою задекларовано положення про те, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 рр., у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Позивач отримує пенсію в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України (Солом'янській відділ) в м. Києві, яка призначена по довідці, виданій Головним управлінням ДСНС України у Київській області від 16.01.2012 № 48 з розрахунку коефіцієнта 5,4 з заробітної плати 356,50 крб (170 крб+140 крб+46, 50 крб).

Ст. 50 Конституції України встановлено, що кожен громадянин має право на безпечне життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої шкоди.

На час, коли відбувалася аварія на ЧАЕС, позивач працював в управлінні пожежної охорони УВС Київського облвиконкому на посаді заступника начальника відділу в званні майора внутрішньої служби, знаходився і працював з перших годин після аварії, де безпосередньо приймав участь у гасінні пожежі, яка виникла внаслідок вибуху 4-го енергоблоку ЧАЕС з 04 години 26 квітня 1986 року. 27-29 квітня 1986 року виконував завдання, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії і де під впливом іонізуючого ви проміння отримав радіаційну дозу опромінення 76,1 БЕР, що підтверджується відомостями із маршрутного листа, відповідною карткою дозиметричного контролю, актом про нещасний випадок на службі в пожежній охороні МВС СРСР від 25.03.1987 року.

Гранична допустима опромінення станом на 1986 рік була передбачена нормами радіаційної безпеки _НРБ-76), затвердженими Головним Державним санітарним лікарем СРСР 7 червня 1976 року № 141-76 і становила для населення 0,5 БЕР на рік, для персоналу 5 БЕР на рік. Вищевказані норми були основним документом, який регламентував рівень впливу іонізуючого випромінювання.

У відповідності до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05 1986 року № 964 «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» за виконання особливо важливих та відповідальних робіт в залежності від небезпечності їх проведення, в тих випадках, коли працівник отримав гранично допустиму дозу радіації, у зв'язку з чим не допускається для подальшої роботи у зазначених зонах небезпечності - йому виплачується одноразова винагорода у розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою і військовому чи спеціальному званню.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР «Про оплату праці військовослужбовців-учасників ліквідації аварії на ЧАЕС» від 23.05.1986 року № 1031 рс передбачено поширити, в тому числі і на військовослужбовців, керівний і рядовий склад органів внутрішніх справ, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, порядок і розмір підвищення оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 р. № 964 рс.

Наказом МВС СРСР від 26.05.1986 р. № 0149 «Про додаткові виплати особовому складу органів внутрішніх справ, військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», на виконання розпорядження РМ СРСР від 17.05 1986 р. № 964 рс та від 23.05.1986 р. № 1031 рс було поширено порядок та розмір оплати праці на начальницький та рядовий склад МВС.

Так, зокрема, п. 2 цього наказу особам начальницького складу, які отримали гранично допустиму дозу радіації і в зв'язку із чим не допускається для подальшої роботи в зонах небезпечності - йому виплачується одноразово винагорода в сумі трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та спеціальному званню.

Рішенням колегії МВС УРСР від 25.06.1986 р. дано доручення на виконання Наказу МВС СРСР від 26.05.1986 р. № 0149.

02.10.1986 р. позивачу була виплачена одноразова грошова винагорода у сумі 930 (дев'ятсот тридцять крб. 00 коп.) (170 крб+140 крб х 3), про що свідчить запис в особистій карточці грошового утримання.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1994 р. № 796-II пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 р. № 1294 грошове забезпечення військовослужбовців , осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійних характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.11.1993 р. № 1006-р, з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, органам внутрішніх справ дозволено перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Крім того, доручено МВС та Мінсоцзахисту призначати пенсії відповідно до норм чинного законодавства із перерахованого згідно з названим розпорядженням грошового утримання.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР визначається структура заробітної плати. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки), Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи, за винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами-нормами.

У відповідності до частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом частин 1 та 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши всі наявні докази у справі судом встановлено, що відмова Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії позивачу (ОСОБА_1) з посиланням на:

постанову Ради Міністрів СРСР і ФЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язанні з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7), спростовується наявною у цій постанові нормою, яка містить відсилочну норму на розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 р. № 964 рс;

відсутність наказу про нарахування премії у розмірі 930 крб. спростовується наявними у справі матеріалами, які свідчать про те, що таке нарахування та виплата відбулися на підставі Наказу МВС СРСР від 26.05.1986 р. № 0149 «Про додаткові виплати особовому складу органів внутрішніх справ, військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», та Рішенням колегії МВС УРСР від 25.06.1986 р. яким надано доручення щодо виконання Наказу МВС СРСР від 26.05.1986 р. № 0149;

відсутність номеру відомості, згідно якої була виплачена та безпосередньо нарахована заробітна плата (грошове забезпечення), одержана за роботу (службу) у зоні відчуження, у наданій відповідачу довідці від 06.07.2016 № 188, наданій Головним управлінням ДСНС України у Київській області, спростовується тим, що відповідно до вимог нормативно-правових актів колишнього СРСР терміни зберігання відомостей щодо нарахування і виплати заробітної плати складали 3 роки з дати закінчення ревізії, а самою формою довідки, яка затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від03.09.2012 № 536 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2012 р. за № 1605/21917, такого пункту довідки не передбачено.

Дослідивши у сукупності наявні докази у справі, проаналізувавши вищенаведені норми законодавства, керуючись ст. ст. 19, 46, 50 Конституції України, Законом України «Про захист людини від впливу іонізуючого опромінення» 1998 р., Постановою Ради Міністрів УРСР і Української Ради професійних спілок № 207-7 від 10 червня 1986 р., Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати», Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 р. № 1031 рс, Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.051986 р. «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організаційні зони Чорнобильської атомної електростанції, Наказом МВС СРСР від 26.05.1986 № 0149 «Про додаткові виплати особовому складу органів і внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС», Розпорядженням Кабінету Міністрів від 25.11.1993 р. № 1006-р, суд дійшов висновку, що фактичний розмір заробітної плати (грошового забезпечення), одержаний позивачем за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, із якого повинно проводитись обчислення пенсії, складає 1302,47 крб., тому обчислення пенсійного забезпечення повинно проводитись у порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із суми 1302,47 крб.

Також, з метою захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії з урахуванням зазначеної вище суми, суд вважає необхідним зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії позивачу з 06.07.2016 та виплатити позивачу недоотриману суму пенсії.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 86, 159-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

постановив:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України повністю.

Визнати неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови перерахування ОСОБА_1 пенсії по довідці, яка видана Головним управлінням ДСНС України у Київській області від 06.07.2016 р. № 188 із розміру грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження з 26 по 29 квітня 1986 року з урахуванням премії 170 крб та одноразової винагороди 930 крб.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві провести ОСОБА_1 з 06.07.2016 перерахунок пенсії із грошового забезпечення, отриманого за роботу в зоні відчуження з 26 по 29 квітня 1986 р. в сумі 1302,47 крб за довідкою від 06.07.2016 р. № 188, наданою Головним управлінням ДСНС України у Київській області, у порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постанова звертається до негайного виконання у порядку, передбаченому ст.ст. 254 та 256 КАС України, у межах суми стягнення за один місяць.

Суддя