Справа № 820/7294/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м.Київ К/800/12347/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Мороз В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської митниці Міндоходів на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Новий стиль» до Харківської митниці Міндоходів про скасування рішень та карток відмов, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Приватне акціонерне товариство «Новий Стиль» звернулося до суду з позовом до Харківської митниці Міндоходів, в якому просило скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05 липня 2013 року №807000003/2013/001330/2 та від 09 серпня 2013 року №807000003/2013/001554/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08 липня 2013 року №807100000/2013/00872 та від 09 серпня 2013 року №807100000/2013/01024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про безпідставність винесення відповідачем рішень про коригування митної вартості товарів та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки ним для митного оформлення надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а митним органом не доведено, що документи, надані товариством, є недостатніми та такими, що викликають сумнів у їх достовірності.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року, адміністративний позов задоволено.

При прийнятті рішення суди першої та апеляційної інстанцій виходили із протиправності оскаржуваних рішень відповідача, як таких, що прийнято за відсутністю обґрунтованих підстав вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивачем невірно визначено митну вартість товарів.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Харківська митниця Міндоходів звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У касаційній скарзі зазначає, що судами не було здійснено повного і всебічного розгляду справи, не надано правової оцінки тим обставинам, що під час декларування товарів ПАТ «Новий стиль» не було подано всіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, визначених у ч.ч.2, 3, 4 ст.53 Митного кодексу України.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 28 вересня 2009 року між позивачем - Приватним акціонерним товариством «Новий Стиль» (покупець) та фірмою PCH STANCHEM, sp.j., Польща (продавець) укладено Контракт №28092009, відповідно до умов якого продавець зобов'язався поставити продукцію - нелегований нікель.

Відповідно до п.3.1 Контракту умови поставки товару сторони узгодили як FСА, Люблін, Польща.

Згідно п.4.1 Контракту покупець купує товар за цінами, вказаним у інвойсах, а п.5.2 Контракту визначено, що форма оплати кожної партії погоджується окремо та передбачено відстрочення платежу - 30 календарних днів з моменту отримання товару.

07 червня 2013 року та 25 липня 2013 року сторонами укладено додатки до Контракту щодо визначення вартості товару, який підлягає поставці, а саме №40 на загальну суму 62200 USD (15,55 USD/кг) та №41 на загальну суму 58540 USD (14,635 USD/кг), відповідно.

25 червня 2013 року позивачем для митного оформлення товару надано митну декларацію №807100000/2013/029804, із зазначенням митної вартості товару в сумі 508929,90 грн., а 05 серпня 2013 року надано митну декларацію №807100000/2013/037813 із зазначенням митної вартості товару в сумі 474714,90 грн. При цьому, вартість товару визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, з урахуванням витрат на транспортування товару в Україну.

Харківською обласною митницею відмовлено ПАТ «Новий Стиль» у митному оформленні товару та 05 липня 2013 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від №807000003/2013/001330/2 та 08 липня 2013 року картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807100000/2013/00872, а 09 серпня 2013 року - рішення про коригування митної вартості товарів №807000003/2013/001554/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807100000/2013/01024.

Так, у рішеннях про коригування митної вартості товарів митним органом визначено митну вартість товару за резервним методом на загальну суму у розмірі по 78200 USD за 4000 кг (19,55 USD/кг). У графах 33 спірних рішень зазначено про 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в зв'язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені у повній мірі документально, а також в зв'язку з ненаданням декларантом всіх запропонованих митницею додаткових документів, передбачених п.3 ст.53 Митного кодексу України; 2) ненадання (відсутність) інформації щодо угод на ідентичні товари; 3) ненадання декларантом (відсутня) інформації щодо угод на подібні товари; 4) ненадання (відсутність) інформації щодо ідентичних або подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; відсутні данні щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв'язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат, понесених позивачем в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) ненадання (відсутність) інформації та документів, які мали вплив на процес формування ціни товару: на матеріал та витрати, понесені виробником у зв'язку з виробництвом товарів; витрат на навантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України, прибутку, що одержує експортер в результаті поставки в Україну.

Отже, коригування митної вартості, відповідно оскаржуваних рішень, здійснено відповідачем за другорядним методом - резервним. При цьому, джерелом інформації зазначено наявну у митного органу інформацію про вартість товарів, митне оформлення яких вже здійснено (цінова інформація ЄАІС), однак в рішенні №807000003/2013/001330/2 джерело інформації не зазначено.

З метою пропуску товару позивачем подано для митного оформлення нові митні декларації від 09 липня 2013 року №807100000/2013/032543 та від 12 серпня 2013 року №807100000/2013/039126, з урахуванням митної вартості, визначеної митним органом в рішеннях про коригування митної вартості.

Відповідно до ст.ст.49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення також визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 13 липня 2012 року №362.

Згідно п.6 розд.2 Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п'ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (у частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (у частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (п.7 розд.2 Методичних рекомендацій).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, на підтвердження митної вартості товару позивачем щодо кожної партії товару надано до Харківської обласної митниці обов'язкові документи: декларацію митної вартості; контракт від 28 вересня 2009 року №28092009 з додатками; рахунки-фактури (інвойси) від 18 червня 2013 року №13С00447 та від 31 липня 2013 року №13С00591; міжнародні товарно-транспортні накладні від 18 червня 2013 року CMR 5151307 та , від 31 липня 2013 року CMR 5168514, договір перевезення від 14 січня 2010 року №14012010, довідки про вартість перевезення від 20 червня 2013 року №20/06 та від 01 серпня 2013 року №01-1/08, калькуляції транспортних витрат.

Крім цього, на вимогу митного органу позивачем надано до митниці додаткові документи, а саме: сертифікати походження товару (від 17 червня 2013 року №PL/MF/AG 0001213, від 31 липня 2013 року №PL/MF/AG 0001783); експортні вантажно-митні декларації (від 18 червня 2013 року 13PL302010E0062424; від 31 липня 2013 року 13PL302010E0080570); пакувальні листи (від 18 червня 2013 року та від 31 липня 2013 року без номерів); лист про відсутність взаємозалежності між позивачем та постачальником від 25 червня 2013 року та від 05 серпня 2013 року.

Також судами встановлено, що митним органом до декларації митної вартості №807100001/2013/029804 додатково витребувано: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивачем надані усі передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України обов'язкові документи, необхідні для митного оформлення товару за ціною договору. Також, були надані зазначені вище додаткові документи на підтвердження митної вартості товару саме за ціною контракту та листом від 27 червня 2013 року №2013/06-27-1 були надані письмові пояснення щодо неможливості надання документів, зазначених у пунктах 1 - 5 запиту у зв'язку з їх об'єктивною відсутністю щодо даної поставки товару. Крім того, надані додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів за першим методом, а саме: лист постачальника від 25 червня 2013 року відносно формування цін на товар, та котирування лондонської біржі металів з 27 травня 2013 року по 26 червня 2013 року та з 28 травня 2013 року по 30 травня 2013 року.

До декларації митної вартості №807100001/2013/037813 митним органом додатково витребувані наступні додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митниці позивачем надані зазначені вище додаткові документи на підтвердження митної вартості товару та листом від 07 серпня 2013 року №2013/08-07-1 надані письмові пояснення щодо неможливості надання документів, зазначених у пунктах 1-3 запиту у зв'язку з їх об'єктивною відсутністю щодо даної поставки товару. Також, були надані додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів за першим методом, а саме лист постачальника від 07 серпня 2013 року відносно формування цін на товар, котирування лондонської біржі металів з 01 січня 2013 року по 02 серпня 2013 року, з 24 червня 2013 року по 30 липня 2013 року.

Проте, відповідачем не надано доказів неможливості застосування першого (основного) методу визначення митної вартості.

Так, наказом Міністерства Фінансів України від 24 травня 2012 року №598 затверджено Форму рішення про коригування митної вартості товарів, а також Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до Правил заповнення рішення, у графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі 33 також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яку було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; умов поставки, комерційних умов, тощо.

Однак, зміст оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару не відповідає приписам зазначеного Наказу, оскільки у них відсутні будь-які пояснення щодо умов поставки, комерційних умов, тощо, а у рішенні про коригування митної вартості від 05 липня 2013 року №807000003/2013/001330/2 взагалі не зазначено номер та дату митної декларації, яку було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів.

Таким чином, корегування відповідачем митної вартості товару виключно на підставі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) Державної митної служби є таким, що не відповідає нормам діючого законодавства.

На підстави викладеного колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

За вказаними обставинами колегія суддів вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог щодо скасування оскаржуваних рішень митниці про коригування митної вартості та карток відмови.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Харківської митниці Міндоходів відхилити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді