Справа № 826/23181/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Літвіної Н.М.,Коротких А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції посилаючись на незаконність, необ'єктивність, необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України - за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2015р. позивач звернувся до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України із запитом, у якому просив надати інформацію щодо дій працівників державних органів, які вирішували питання стосовно незаконної індивідуальної забудови громадянкою ОСОБА_3 на земельній ділянці Садового товариства "Мрія-1" на території Гнідинської сільської Ради Бориспільського району Київської області, серед іншого позивач просив надати інформацію, пов'язані із незаконною забудовою громадянкою ОСОБА_3

Листом від 07.08.2015 № 40-703-(90-7)/7395 Державна архітектурно-будівельної інспекції України позивача повідомлено, що оскільки питання порушенні у зверненні не стосуються доступу до публічної інформації, звернення було розглянуте в порядку та строк, визначені Законом України "Про звернення громадян", надано відповідь на питання зазначені у зверненні, а також доведено до відома позивача, що інші питання, на які відповідач не надав відповіді у листі від 07.08.2015, були предметом розгляду адміністративної справи № 826/307/14 за позовом ОСОБА_2 до Інспекції. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.03.2014 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, однак Київським апеляційним адміністративним судом апеляційну скаргу задоволено частково, та зобов'язано Інспекцію повторно розглянути та надати відповідь на запит позивача від 20.11.2013.

Також Державна архітектурно-будівельної інспекції України повідомила позивача, що відповідь на звернення від 20.11.2013 була надана 26.06.2015 листом № 7/10-41/2506/09/02.

А також повідомлено, що відповідно до законодавства України та Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 09.07.2014 № 294 Держарбудінспекція не є органом, до повноважень якого належить тлумачення актів законодавства.

Листом від 17.07.2015 № 8/17-544-15 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України повідомило позивач, що звернення позивача є ідентичним зверненню від 20.01.2015, яке надійшло листом Секретаріату Кабінету міністрів України від 28.01.2015 № 1279/0/2-15, відповідь на яке Міністерством надана, відповідно до листа від 23.02.2015 № 8/17-112-15.

Вважаючи, що відповідь на заяву ОСОБА_2 була надана необґрунтованою, а також, що листи-відповіді містили неповну, недостовірну відповідь відповідно до Закону України "Про публічну інформацію" позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону, розпорядники інформації зобов'язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та постанови Кабінету міністрів України від 25.05.2011 № 583 "Питання виконання Закону України "Про доступ до публічної інформації" в Секретаріаті Кабінету Міністрів України, центральних та місцевих органах виконавчої влади", запитувач інформації має право на отримання запитуваної інформації, якою володіє розпорядник інформації, у спосіб, обраний запитувачем, протягом п'яти робочих днів з дня надходження запиту.

Згідно ч. 3 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", встановлює, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч.2).

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", запит на інформацію має містити:

1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Такі форми правовідносин в інформаційній сфері, як звернення громадянина та запит на інформацію, попри певну близькість, відрізняються за наступними ознаками: правові підстави; предмет; вимоги щодо форми; вимоги щодо порядку реєстрації та обліку; вимоги щодо порядку оплати.

Потреба в розмежуванні форм зазначених правовідносин передбачена статтею 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яка визначає: цей закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій, а також на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Отже, порядок розгляду звернень громадян регулюється Законом України «Про звернення громадян», запитів на інформацію - Законом України «Про доступ до публічної інформації», а запитів (вимог) суб'єктів владних повноважень - спеціальними законами про статус та повноваження відповідних суб'єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 19 Закону «Про доступ до публічної інформації», визначено: запит - це прохання особи до розпорядника надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Якщо особа не висловила прохання надати таку готову інформацію, або її прохання стосується створення інформації, а не звичайної компіляції чи збору наявних інформаційних даних без застосування творчого підходу, то такий документ є зверненням, до якого застосовується пункт 4 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», щодо відмови в задоволенні запиту через недотримання вимог, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Оскільки, заява позивача містить ознаки саме звернення, так як містить прохання надати роз'яснення, висловити ставлення відповідачів до ситуації та прохання створити інформації, а саме акумулювати дані, які мають в розпорядженні відповідачі, то заява ОСОБА_2 підлягала розгляду саме в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян".

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 09.07.2014 № 294 Держархбудінспекція у своїй діяльності керується Конституцією України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодаства.

Позивач у запиті від 08.07.2015 фактично просить висловити точку зору Держархбудінспекції щодо дотримання при будівельних роботах у суміжному з ним домоволодінні положення вимогам нормативних актів у сфері містобудування.

Проте, ставлення Держарбудінспекції до вказаного питання може бути висловлене виключно за результатами відповідної перевірки дотримання містобудівного законодавства. Держархбудінвпескція відповідно до чинного законодавства, не наділена повноваженнями надавати роз'яснення щодо дотримання чи порушення законодавства під час проведення будь-яких робіт, а тому, звернення позивача в частині роз'яснення окремих положень чинного законодавства не може бути розглянуто саме відповідачем.

Також відповідач у письмових запереченнях проти позову від 09.12.2015 зазначив, що згідно чинного законодавства Держархбудінспекція не уповноважена розглядати земельні суперечки між власниками суміжних землеволодінь, оскільки вирішення цього питання відноситься до компетенціїї інших органів.

Держархбудінспекція звернула увагу, що порушені у запиті позивача питання, щодо надання Держархбудінспекцією порядку (процедури) розгляду справ під час отримання технічних паспортів власниками об'єктів нерухомості та перевірка правомірності їх отримання, до компетенції відповідача не відноситься, а також, стосовно питань з інформування позивача про отримання ОСОБА_3 свідоцтва на право власності на об'єкт нерухомості також не відноситься до компетенції Держархбудінспекції, оскільки відповідач не здійснює дій щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб.

Питання порушені ОСОБА_2 у зверненні щодо порушення ОСОБА_3 законодавства у сфері містобудівного законодавства при забудові свого домоволодіння, були предметом розгляду адміністративної справи № 826/307/14.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.03.2014 по вказаній справі в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено, однак Київським апеляційним адміністративним судом скасовано вищезазначену постанову, та ухвалено зобов'язати Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області повторного розглянути та надати відповідь на запит позивача від 20.11.2013 в порядку та строки, передбачені Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Постанова Київського апеляційного адміністративного суду надійшла на адресу відповідача 19.06.2014, а тому, на виконання вказаної постанови Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області розглянуто запит позивача та надано відповідь листом від 26.06.2015 № 7/10-41/2506/09/02.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про звернення громадян", не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного й того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішене по суті.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи, що відповідь на запит позивача щодо порушення ОСОБА_3 законодавства у сфері містобудівного законодавства при забудові свого домоволодіння вже була надана в межах адміністративної справи № 826/307/14, то у відповідача відсутній обов'язок повторно розглядати ті ж питання, порушені у зверненні від 08.07.2015, а також, з урахуванням того, що звернення позивача до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України також було розглянуто в межах чинного законодавства, то суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтована, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційна скарга ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.06.2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.