Справа № 810/1381/16
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 грудня 2016 рокуСєвєродонецькСправа № 810/1381/16

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Борзаниці С.В,

при секретарі судового засідання Лященку А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вимогами до ОСОБА_2 управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування заявленого позову Позивачем зазначено наступне.

06.04.2015 ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника УФЗБО - головного бухгалтера ГУ МВС України у Луганській області відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області від 10.04.2015 №128о/с з урахуванням 9 рангу державного службовця.

06.11.2015 року його було звільнено за переведенням до ГУ НП в Луганській області відповідно до наказу ГУ МВС України у Луганській області від 06.11.2015 №410о/с, з урахуванням 9 рангу державного службовця.

При звільнені не отримав грошової компенсації за невикористану відпустку. Однак, відповідно до статті 83 Кодексу Законів про Працю України та статті 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР: «У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей».

30.01.2015 письмово звернувся до Голови ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Луганській області ОСОБА_3 із заявою виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку та у зв'язку з порушенням строків розрахунку при звільненні виплатити середній заробіток за час затримки. Про прийняте рішення просив повідомити письмово. Вхідний номер заяви А-172 від 30.12.2015.

На момент звільнення Позивачу відповідно до довідки ГУ МВС України у Луганській області від 10.02.2016 року №214/111/22-2016 не була виплачена компенсація за невикористану відпустку за 17 календарних днів у сумі 7116грн. 38 коп. з посиланням на відсутність у відповідача необхідних коштів.

Грошова компенсація за невикористану відпустку була виплачена лише 04.03.2016 року, що підтверджено листом ГУ НП в Луганській області від 26.03.2016 №А-172.

Оскільки компенсація за невикористану відпустку не була виплачена в день звільнення, що підтверджено довідкою ГУ МВС України у Луганській області від 10.02.2016 року №214/111/22-2016, середній заробіток за весь час затримки по день фактичної виплати компенсації за невикористану відпустку складає 43301 гривні 74 копійки. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні розрахований за прострочення виплати у 82 робочих дня за період з 07.11.2015 по 04.03.2015. У зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач просив задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно з п. 9. ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», яким передбачено що, відповідальність за бухгалтерський облік господарських операцій, пов'язаних з ліквідацією підприємства, включаючи оцінку майна і зобов'язань підприємства та складання ліквідаційного балансу і фінансової звітності, покладається на ліквідаційну комісію, яка утворюється відповідно до законодавства.

На підставі вказаного та наказу МВС України від 30.10.2015 № 1325 «Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по Луганській області», у свою чергу, ГУМВСУ у Луганській області видало наказ (зі змінами) № 2765 від 04.11.2015 «Про затвердження персонального складу ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Луганській області». Відповідно п.1 вказаного наказу ГУМВСУ у Луганській області до складу ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Луганській області був включений начальник управління - головний бухгалтер управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУМВСУ у Луганській області ОСОБА_1. Відповідно наказу ГУМВСУ у Луганській області № 7 від 15.02.2016 ОСОБА_1 був виключений зі складу ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Луганській області з 23.01.2016.

При цьому зазначають, що ОСОБА_1 у складі ліквідаційної комісії виконував обов'язки згідно своєї посади. Посадові обов'язки керівника бухгалтерської служби - головного бухгалтера бюджетної установи передбачені «Типовими положеннями про бухгалтерську службу бюджетної установи», які затверджені постановою КМУ № 59 від 26.01.2011.

Таким чином, саме на ОСОБА_1 як на головного бухгалтера та члена ліквідаційної комісії були покладені обов'язки скласти ліквідаційний баланс, скласти кошторис по зобов'язанням, внести пропозиції до МВС України про виділення додаткових коштів на ліквідацію ГУМВС у Луганській області та здійснити розрахунок з усіма кредиторами ГУМВС у Луганській області включаючи колишніх працівників міліції. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов наступного.

Наказом ОСОБА_2 управління МВС України у Луганській області від 10.04.2015 №128 о/с призначено ОСОБА_1 - начальником управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку - головним бухгалтером ОСОБА_2 управління МВС України у Луганській області (а.с.7).

Наказом ОСОБА_2 управління МВС України у Луганській області від 06.11.2015 звільнено ОСОБА_1 з займаної посади (а.с.11).

ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області від 26.01.2016 №А-172 Позивача повідомлено про виплату компенсації у 2015 році за невикористані 17 діб чергової відпустки за фактично відпрацьований час (а.с.18).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року прийнято постанову №159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 1 цього Порядку його дія цього поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Разом з тим, відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Аналіз норм статті 116 Кодексу законів про працю України свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає відповідальність, передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України

Приписами частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач порушив вимоги статті 116 Кодексу законів про працю України, оскільки в день звільнення Позивача не були виплачені усі належні йому суми. Проте вказане порушення сталось не з вини власника або уповноваженого ним органу, як це передбачено ч.1 ст. 117 Кодексу законів про працю України.

Представником відповідача до матеріалів справи надано лист ОСОБА_2 управління Національної поліції в Луганській області від 15.12.2015 №ВДЗ/357 про надання заявки на виплати винагороди учасника АТО та компенсації за невикористані відпустки (а.с.109). Тобто, відповідач як бюджетна організація в межах своїх повноважень виконав усі покладені на нього обов'язки щодо своєчасного розрахунку зі звільненими співробітниками, тому вимоги Позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 69-71, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 43301 гривні 74 копійки - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 30 грудня 2016 року.

Суддя ОСОБА_4