Справа № 381/4760/16-а
Суддя: Чернишова Є. Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Чернишова Є.Ю., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського обєднаного управління пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Фастівського обєднаного Управління Пенсійного Фонду України в Київської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи вимоги тим, що з 11.04.1999 року вона перебуває на обліку в Фастівському обєднаному УПФ України Київської області як державний службовець відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ. 02 серпня 2000 року вона звільнилася з посади начальника відділу документальних перевірок управління оподаткування фізичних осіб та відповідачем було призначено пенсію державного службовця у розмірі 80 % від суми заробітної плати,на яку нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, але без врахування нарахованих та виплачених сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб. Позивач звернулася до відповідача з проханням розяснити, чому при нарахуванні пенсії не взято до розрахунку пенсії інші виплати, які зазначені вище, однак відповідач своїм листом повідомив про відсутність підстав для такого перерахунку.

Позивач вважає, оскільки додаткові, заохочувальні та компенсаційні виплати є складовими заробітної плати, з яких утримуються та нараховуються страхові внески до пенсійного фонду, такі виплати підлягають включенню до складу заробітної плати державного службовця та підлягають врахуванню при обчислені розміру пенсії.

На підставі зазначеногопросила визнати відмову відповідача щодо перерахунку пенсії державного службовця з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових потреб та індексації протиправною, зобовязати здійснити перерахунок пенсії державного службовця у розмірі 80% від заробітної плати, виходячи зі складових заробітної плати, зазначених у довідці від 11.07.2016 року № 132/10/10-07-05-00, починаючи з 2008 року по теперішній час.

Від представника відповідача надійшло письмове заперечення, в якому зазначено, що відповідно до Постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення розмірів заробітку для обчислення пенсії» передбачений порядок визначення розміру заробітної плати для перерахунку пенсії державним службовцям та визначено складові заробітної плати, що враховуються у відповідних розмірах для перерахунку пенсії, тобто такі види виплат, як матеріальна допомога на оздоровлення, індексація, за вислугу років не включено до складових заробітної плати, що враховуються під час перерахунків пенсій. Крім того, у звязку з набранням чинності Постанови правління пенсійного фонду України № 15-2 від 04.07.2016 року «Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1» довідка форми 15-1 від 04.09.2013 року втратила чинність та не є дійсною. На підставі наведеного, просили позовні вимоги залишити без задоволення.

Суд, відповідно до вимог статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Фастівському обєднаному управлінні Пенсійного Фонду України Київської області (далі за текстом УПФУ) з 11.04.1999 року відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

02 серпня 2000 року позивач звільнилася з посади начальника відділу документальних перевірок управління оподаткування фізичних осіб та їй була призначена пенсія держаного службовця в розмірі 80 % від суми заробітної плати

Позивач звернулась до Фастівського обєднаного управління пенсійного фонду України Київської області із заявою про перерахунок пенсії, додавши до заяви довідку від 11.07.2016 року про суми заробітної плати, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Відповідач своїм листом № 325/В-01 від 21.11.2016 року відмовив у перерахунку пенсії, оскільки раніше призначені пенсії не перераховуються з 01.06.2015 року згідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VІІІ. Також, роз'яснено, що постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року №1013 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 №865, якими скасовано здійснення перерахунків пенсії, в тому числі і для державних службовців при підвищенні окладів та наданні нових довідок; виключений також пункт 4, який встановлював порядок перерахунку пенсій.

Не погоджуючись із даними діями щодо відмови у перерахунку, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, яка була чинною станом на момент призначення позивачу пенсії, передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015 року, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року №432-Г-ІУ «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1)пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2)іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним станом на час призначення пенсії позивачці, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Разом з тим, у законодавстві, що регулює зазначені правовідносини, відбулись зміни.

У зв'язку із прийняттям Закову України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» 28 грудня 2014 року №76-VIII текст статті 37-1 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-УІІІ, в статті 90 якої визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно частини другої статті 42 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щороку починаючи з 1 березня поточного року у разі, якщо середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за минулий рік зросла, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій із застосуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію, підвищеної на коефіцієнт, який відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком, але не менше зростання рівня інфляції (індексу споживчих цін) за минулий рік.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про те, що дійсно на момент призначення позивачу пенсії державного службовця статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ було передбачено можливість перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям і пунктом 4 Постанови № 865 передбачались умови такого перерахунку, але на момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивач вийшла на пенсію, та на момент звернення позивача до відповідача щодо перерахунку їй пенсії з цих підстав, законодавство змінилось, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ було викладено в іншій редакції, яка не закріплює такого механізму підвищення пенсії і постановами КМУ також не визначено, ані порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати, ані умов його здійснення.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких норм правових актів» від 09 грудня 2015 року №1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ні можливості, ні механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних витрат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже одним з найважливіших елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципів пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рішень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

При цьому, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, серед іншого, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних витрат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

При цьому, суд наголошує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

З огляду на це, суд вважає, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок йому пенсії на підставі довідки від 21.07.2016 року № 133/10/10-07-05-00 про заробітну плату не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, тому, з урахуванням п. 3 ст. 2, ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії позивачу прийнято на підставі, у межах повноважень, але у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно.

З наведеного виходить, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 8-11, 17-18, 69-71, 79, 86, 94, 98, 99, 112, 128, 136, 141, 158-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Фастівського обєднаного управління пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до статті 186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Головуючий суддя Є.Ю.Чернишова