Справа № 748/2687/16-а
Суддя: Криворученко Д. П.
Дата ухвалення: 2016-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/748/83/16
Єдиний унікальний № 748/2687/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року місто Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Криворученко Д.П., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фронду України про визнання дій неправомірними і зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, діючи на підставі довіреності на в інтересах позивача, 08.12.2016 року звернулась до суду з адміністративним позовом до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в якому просить суд визнати дії відповідача щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 виплат щомісячної основної та додаткової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи та зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, починаючи з 01.06.2012 року, у відповідності до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу з 2008 року надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видане відповідне посвідчення. У звязку з незгодою Чернігівської обласної державної адміністрації із вищезазначеним статусом позивача ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, документи його особової справи були розглянуті комісією із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, якою було прийнято рішення про визнання безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1Г, оскільки не підтверджено факт виконання ним робіт у зоні відчуження. В звязку з чим з 01.06.2012 року йому було припинено нарахування пенсії призначеної на підставі ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 30.08.2012 року позивачу було призначено пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання у розмірі пенсії за віком. 12.07.2016 року постановою Чернігівського окружного адміністративного суду визнано протиправним та скасовано рішення Комісією із спірних питань щодо безпідставної видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в звязку з чим останній звернувся до відповідача щодо здійснення йому належних пенсійних виплат з 01.06.2012 року, однак листом від 02.09.2016 року йому було повідомлено про неможливість виплати зазначеної пенсії та рекомендовано звернутись до відділу примусового виконання рішень суду. Позивач вважає, що така відмова є незаконною та необґрунтованою, а тому у нього виникла необхідність звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 09.12.2016 року відкрито скорочене провадження у адміністративній справі за даним позовом.

Справа розглядається, відповідно до приписів ст.1832 КАС України, в порядку скороченого провадження без виклику осіб, які беруть участь у справі та без проведення судового засідання.

28.12.2016 р. від сторони відповідача надійшли заперечення, які зводяться до того, що по-перше позивачем порушено встановлені законодавством строки звернення до суду, оскільки звернення відбулось 06.12.2016 року, то позивач не може просити здійснити перерахунок пенсії з 01.12.2012 року, адже матеріалами позову не наводиться та не підтверджується наявність підстав для поновлення пропущених строків звернення до суду. По-друге позивач не звертався до Управління з питанням, що є спором у справі, а просив виконати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду, яке не встановлює жодного зобовязання для Управління і не можу бути ними виконане. Крім того, з 01.06.2012 року Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України, було розглянуто справу ОСОБА_1 та прийняте рішення на підставі представлених документів визнати безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 (1). Згідно із абзацом 6 підпункту «г» пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період(періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування ( при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи». Отже, позивач не має правових підстав просити задовольнити позовні вимоги починаючи з 01.06.2012 року. Крім того, позивач в позові аргументує свою точку зору, посилаючись на редакцію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», яка втратила чинність. Таким чином, пенсія позивачу призначена та виплачується згідно норм чинного законодавства та відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Виходячи з встановлених по справі обставин та оцінюючи обґрунтування вимог і заперечень сторін суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до приписів ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відносини, що склалися між позивачем та відповідачем є публічно-правовими відносинами, виходячи із змісту статті 3 та пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, судом було встановлено, що з 11.05.2011 року ОСОБА_1 встановлено безстроково інвалідність і він є інвалідом другої групи, захворювання повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, підтвердженням чого є копія витягу з акту огляду МСЕК до довідки ОСОБА_3. «МСЕ-ЧНВ» №147223. /а.с.30/

ОСОБА_3. «МСЕ-ЧНВ» №046412 свідчить, що 30.0.2012 року ОСОБА_1 проведено повторний огляд та встановлено безстроково другу групу інвалідності загального захворювання. /а.с.31/

Як вбачається з довідки Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України №628 від 12.08.2016, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Чернігівському обєднаному управління Пенсійного фонду України та одержував пенсію по інвалідності ІІ групи в розмірі фактичних збитків по 31.05.2012 року, а з 30.08.2012 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання у розмірі пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування». /а.с.32/

Зі змісту постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.07.2016 року вбачається, що на імя ОСОБА_1 видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 3), серія «А» №075767 від 30.06.2005, а рішенням Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 24.04.2012 на підставі представлених документів визнано безпідставною видачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 (1) ОСОБА_1, у зв'язку з не підтвердженням факту виконання робіт в зоні відчуження. Крім того, даною постановою суду визнано дії Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України щодо визнання безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 (1) від 24.04.2012 протиправними та скасовано рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України від 24.04.2012 (протокол №45) про визнання безпідставним видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 (1). /а.с.6-9/

ОСОБА_3 до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії «АВБ» №045282 свідчить, що 24.11.2016 року ОСОБА_1Г повторно встановлено безстроково інвалідність і він є інвалідом другої групи, захворювання повязане з виконанням обовязків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та 25.11.2016 року Управління соціального захисту населення Чернігівської райдержадміністрації йому видано посвідчення інваліда ІІ групи серії «Є» №114273. /а.с.11, 12/

Відповідно до положень ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач 16.08.2016 року звернувся до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фронду України із заявою про перерахунок йому пенсії по інвалідності 2 групи в розмірі фактичних збитків починаючи з 01.06.2012 року на підставі постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.07.2016 року і 02.09.2016 року Чернігівське обєднане УПФУ надало позивачу відповідь, відповідно до змісту якої, провести перерахунок пенсії відповідно до поданої позивачем заяви немає законних підстав. /а.с.10, 29/

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: «Беєлер проти Італії»; «Москаль проти Польщі»).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), п.73).

З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки») .

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки»).

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Відповідно ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Положеннями ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

За таких обставин, оскільки позивачу було припинено виплату пенсії не з його вини, а у зв'язку з прийняттям протиправного рішення іншим державним органом - Міністерством соціальної політики України в особі Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, яке було скасовано, а тому дії відповідача щодо відмови у задоволенні заяви позивача щодо нарахування та виплати йому пенсії відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи у період, коли його безпідставно було позбавлено такого права, є протиправними.

Суд вважає за необхідне поновити порушене право позивача та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, починаючи з 01.06.2012 року.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 8- 70, 71, 86, 94, 158-163, 167, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фронду України про визнання дій неправомірними і зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фронду України з приводу відмови у здійсненні виплат ОСОБА_1 щорічної основної та додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи відповідно до ст.ст.50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України нарахувати та виплатити ( з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1, щомісячну основну та додаткову пенсію відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, починаючи з 01.06.2012 року.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмову провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Криворученко Д.П.