Справа № 800/570/16
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
О К Р Е М А Д У М К А
13 грудня 2016 року П/800/570/16
Судді Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С. стосовно постанови Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Президента України про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.
ОСОБА_1 звернулась до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом до Президента України про визнання протиправною бездіяльності Президента України по невиданню указу про призначення її строком на п'ять років на посаду судді Іллінецького районного суду Вінницької області та зобов'язання Президента України видати такий указ.
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначала, що хоча Вищою радою юстиції 23 вересня 2016 року внесено Президенту України подання №122/0/12-16 про призначення на посади суддів строком на п'ять років 80 осіб, в тому числі її - на посаду судді Іллінецького районного суду Вінницької області, проте, указом Президента України від 29 вересня 2016 року №425/2016, яким відповідно до статті 127, частини першої статті 128 та пункту 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України, зокрема, призначено строком на п'ять років у місцевих загальних судах на посади суддів відповідних осіб, ОСОБА_1 на посаду судді Іллінецького районного суду Вінницької області призначено не було, чим допущено протиправну бездіяльність та порушено її право на доступ до професії судді.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що після 29 вересня 2016 року з огляду на імперативні приписи Законів України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" №1401-VIII та "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VII від 02 червня 2016 року Президент України позбавлений права приймати рішення щодо призначення суддів вперше на п'ять років на підставі подань Вищої ради юстиції, які надійшли Президенту України раніше цієї дати, а тому, враховуючи, що подання Вищої ради юстиції, зокрема, про призначення позивача на посаду судді, надійшло до Адміністрації Президента України лише 23 вересня 2016 року, то главою держави не було допущено протиправної бездіяльності щодо невидання указу про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Іллінецького районного суду Вінницької області строком на п'ять років, оскільки ним не порушено тридцятиденний строк, встановлений для видачі указу про призначення судді після отримання відповідного подання Вищої ради юстиції згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI (в редакції до 30 вересня 2016 року).
Відповідно до частини 3 статті 25 КАС України висловлюю окрему думку щодо цього судового рішення.
Так, згідно із частиною 1 статті 128 Конституції України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перше призначення на посаду професійного судді строком на п'ять років здійснюється Президентом України.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 131 Конституції України внесення подання про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад належить до відання Вищої ради юстиції.
Статтею ж 74 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI (в редакції до 30 вересня 2016 року, далі - Закон №2453-VI) передбачено, що призначення на посаду судді здійснюється Президентом України на підставі та в межах подання Вищої ради юстиції, без перевірки додержання встановлених цим Законом вимог до кандидатів на посаду судді та порядку проведення добору кандидатів на посаду судді. Будь-які звернення щодо кандидата на посаду судді не перешкоджають його призначенню на посаду судді. Викладені в таких зверненнях факти можуть бути підставою для порушення Президентом України перед компетентними органами питання про проведення в установленому законом порядку перевірки цих фактів. Президент України видає указ про призначення судді не пізніше тридцяти днів із дня отримання відповідного подання Вищої ради юстиції.
Приписи наведеної законодавчої норми дають підстави дійти висновку, що, реалізуючи свої повноваження щодо призначення суддів, Президент України не наділений свободою розсуду та можливістю обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим, а повинен видати відповідний указ виключно на підставі та в межах подання Вищої ради юстиції й, при цьому, у строк, що не перевищує тридцяти днів з дня отримання останнього.
Водночас, й в п.43 Спільного висновку від 23 березня 2015 року №801/2015 CDL-AD(2015)007 Венеціанської комісії й Директорату з прав людини (ДПЛ) Генерального директорату з прав людини та верховенства права Ради Європи (ГД-І) щодо Закону «Про судоустрій і статус суддів» і внесення змін до Закону «Про Вищу раду юстиції», зазначено, що як видно з формулювання частини першої статті 74 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" на цьому етапі процедури роль Президента України є формальністю. Частина перша статті 74 передбачає, що призначення на посаду судді "здійснюється" Президентом України. Крім того, відповідно до цієї ж статті Президент має здійснювати призначення "без перевірки додержання встановлених цим Законом вимог до кандидатів на посаду судді та порядку проведення добору кандидатів на посаду судді". Водночас згідно із пунктом 2 частини 1 статті 74 "будь-які звернення щодо кандидата на посаду судді не перешкоджають його призначенню на посаду судді". Ці положення відображають церемоніальний або формальний характер ролі Президента України в призначенні та вітаються.
02 червня 2016 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VII, що набрав чинності 30 вересня 2016 року, відповідно до якого (стаття 80) призначення Президентом України осіб на посади суддів вперше здійснюється безстроково (на відміну від Закону №2453-VI), що, з урахуванням положень абзацу 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року №1401-VIII, стало підставою для повернення подання Вищої ради юстиції.
Таким чином, видаючи 29 вересня 2016 року (у встановлений статтею 74 Закону №2453-VI тридцятиденний строк) Указ №425/2016 про призначення на посади суддів та не включивши в останній позивача, глава держави застосував вибірковий підхід до такого призначення, тобто не вчинив, всупереч визначених Законом №2453-VI повноважень, дії, яку він зобов'язаний був та міг вчинити, чим допустив бездіяльність й фактично унеможливив реалізацію (в частині) внесеного Вищою радою юстиції подання.
За наведеного, й позиція щодо законодавчого обмеження в зв'язку з набранням чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VII повноважень Президента України щодо видання указу про призначення суддів є неприйнятною.
Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С.