Справа № 758/11379/16-а
Суддя: Шаховніна М. О.
Дата ухвалення: 2016-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року cуддя Подільський районний суд міста Києва Шаховніна М. О. , розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Центрального об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_2, в особі свого представника звернувся до суду з позовом до Центрального об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення пенсії.

Свої вимоги мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС другої категорії, до 1996 року мешкав у АДРЕСА_1, вподальшому виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, де був прийнятий на консульський облік.

Вказав, що відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому, як особі, яка працювала у зоні відчуження, пенсія надається із зменшенням віку на 10 років, а, отже, при віці 54 роки і страховому стажі більше 17 років, він досяг усіх необхідних умов призначення пенсії за віком.

Позивач зазначив, що 18 лютого 2016 року, через свого представника, він звернувся до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком. При цьому листом Відповідач повідомив, що така заява подається особисто, а також було повідомлено, що до її заяви було надано копію посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, не перереєстроване та не надано довідки про періоди участі в ліквідації аварії на ЧАЕС, у зв'язку з чим йому було запропоновано звернутися особисто із заявою та з усіма необхідними документами.

Посилаючись на те, що відмова відповідача є незаконною, просить зобов'язати Центральне об»єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити йому з 18.02.2016 року пенсію за віком з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходу.

Від відповідача надійшли заперечення проти позову, в яких вони просять відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відсутні правові підстави для призначення та виплати пенсії за віком позивачу, який проживає в Ізраїлі, оскільки він фактично не проживає на території України. Крім того, вказали, що до правовідносин з ОСОБА_2 не можуть застосовуватися положення ( а.с. 57-58).

Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку про достатність повідомлених позивачем та відповідачем обставин справи для прийняття законного та обґрунтованого рішення, яким позов задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

У ст. 51 Закону № 1058-IV визначено, що в разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 2 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Тобто, кожен громадянин України має право на вибір місця свого проживання із збереженням всіх конституційних прав.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, є: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон; тимчасове посвідчення громадянина України; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну.

У ст. 44 Закону № 1058-IV визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У п.п. 1.1 Порядку № 22-1 передбачено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з п. 1.7 даного Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи.

Отже, законодавством регламентовано право кожного громадянина, незалежно від місця його постійного проживання, на пенсійне забезпечення, зокрема на призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016 р. № К/800/62703/14.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 р. та у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, викладена правова позиція, відповідно до якої позбавлення громадянина, який виїхав на постійне місце проживання за кордон права на пенсійне забезпечення в Україні, де він набув відповідний стаж і сплачував страхові внески, та/або обмеження такого права є порушенням принципу недискримінації, визначеного у ст. 14 Конвенції, та порушенням права особи мирно володіти своїм майном, визначеним у Протоколі першому до Конвенції.

З наведених вище правових норм також вбачається, що правовою підставою для призначення особі пенсії є одночасна сукупність наступних умов: 1) звернення такої особи або її уповноваженого представника до компетентного органу ПФУ із заявою про призначення пенсії у порядку, визначеному законодавством; 2) подання нею (представником) пакету документів для призначення пенсії згідно з п. 2.1 Порядку № 22-1.

При цьому, слід враховувати, що в разі неподання заявником повного пакету необхідних документів орган ПФУ витребовує документи, яких не вистачає.

Суд вважає необґрунтованими та безпідставними твердження відповідача щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії в Україні, оскільки законодавством регламентовано право кожного громадянина, незалежно від місця його постійного проживання, на пенсійне забезпечення, зокрема на призначення пенсії за віком.

Разом з тим, позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач є громадянином України і перебуває на обліку в Посольстві України в Ізраїлі.

18 лютого 2016 року через свого представника ОСОБА_2, звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 33-36, 38-40).

Листом від 18 лютого 2016 року Відповідач повідомив, що заява про призначення пенсії в межах України подається особисто, а також було повідомлено, що до заяви було надано копію посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, не перереєстроване, тобто не є дійсним, не надано довідки про періоди участі в ліквідації аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122, у зв'язку з чим позивачу було запропоновано звернутися особисто або через представника до управління із заявою та з усіма необхідними документами (а.с. 37).

Відповідно до статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Аналогічне положення містить пункт 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок), де зазначено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Крім того, для призначення пенсії, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, перелік яких передбачений пунктом 2.1. Порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, при зверненні до Відповідача із вказаною заявою, Позивачем, через свого представника, було надано копію посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, не перереєстроване, тобто не є дійсним.

Крім того, представником позивача до Управління не було надано довідки про періоди участі в ліквідації аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122.

Досліджуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що, звертаючись до Відповідача із вказаною заявою, Позивач, в особі свого представника, не надав Відповідачу всі передбачені чинним законодавством документи, необхідні для призначення йому пенсії за віком.

За таких обставин, суд не вбачає у діях Відповідача протиправного характеру.

Щодо позовних вимог про проведенням індексації пенсії та компенсацією втрати частини доходу, то в цій частині позов також задоволенню не підлягає, так як, пенсія позивачу Управління не була призначена та нарахована, а тому індексація проводитися не може.

Суд знаходить адміністративний позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки Позивач повинен звернутися до Відповідача із вказаною заявою у порядку, визначеному діючим законодавством та надати всі необхідні документи, про які було роз'яснено у листі Управління.

На підставі викладеного та керуючись статтями 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22 листопада 2005 року № 22-1, статтями 6, 69-71, 94, 158-163, 183-2 КАС України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Центрального об»єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення виплати пенсії відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М. О. Шаховніна