Справа № 325/1452/16-а
Суддя: Шеїна Л. Д.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №325/1452/16-а
Провадження №2-а/325/15/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді: Шеїної Л.Д. ,

при секретарі: Красновій Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Приазовського районного суду в смт. Приазовське адміністративну справу за адміністративним позовом в порядку адміністративного судочинства ОСОБА_1 до поліцейського роти ДПС ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

27 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти ДПТ ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування позову посилається на те, що 09 жовтня 2016 року відповідачем відносно нього складено постанову ПС2 № 440772 у справі про адміністративне правопорушення, якою до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП.

В постанові зазначено, що він, ОСОБА_1, перебуваючи в м.Мелітополі на вул.Гоголя керував автомобілем Mersedes Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 без посвідчення водія.

Позивач вважає, що він адміністративного правопорушення не вчиняв, оскільки того дня зі своєю дружиною ОСОБА_4 та своїми знайомими ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_6 зустрілися та відпочивали. При цьому він, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вживали спиртні напої, а автомобілем керувала його дружина ОСОБА_4, яка має посвідчення водія відповідної категорії та спиртні напоїв не вживала.

Коли він, разом із зазначеними особами, стояв біля автомобіля на вул. Гоголя в м. Мелітополі, до них підійшли співробітники поліції, як він зрозумів патрульної служби, та висунули вимогу надати їм документи. В ході спілкування між ними виник конфлікт, оскільки а ні він, а ні інші особи закон не порушували та жодних законних підстав для перевірки їх документів співробітники поліції не мали. В ході розмови один з поліцейських спитав, кому належить автомобіль Mersedes Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1, біля якого перебував він разом із вказаними особами. Він відповів, що автомобіль належить йому, на що поліцейський сказав, що він перебуває у стані алкогольного спяніння та викликав співробітників ДПС. Він намагався пояснити всім поліцейським, що не керував транспортним засобом, оскільки перебував у стані алкогольного спяніння, а автомобілем керувала його дружина. Однак, слухати його ніхто не став і він був доставлений до відділу поліції, де відносно нього були складені постанова за ст.126 КУпАП та протокол за ст. 130 КУпАП.

Вважає, що притягнутий до адміністративної відповідальності незаконно, оскільки транспортним засобом не керував. Розгляд справи відповідачем не здійснювався взагалі. Жодних прав йому, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз*яснено не було, тому був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою та допомогою перекладача, оскільки не знає законодавства та не володіє в достатній мірі українською мовою.

Тому вважає рішення відповідача, оформлене постановою у справі про адміністративне правопорушення, незаконним, а саму постанову такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримав, в його обґрунтування послався на ті ж підстави і просив суд позов задовольнити. Крім того позивач додатково пояснив, що робітники поліції нав*язували йому свою позицію, що начебто він керував автомобілем у стані алкогольного сп*яніння та на вимогу робітників поліції не надав водійське посвідчення. Але він і не заперечував, що вживав алкоголь, однак автомобілем у той день і час взагалі не керував, керування автомобілем здійснювала його дружина ОСОБА_4 Співробітники поліції патрульної служби підійшли до нього, його дружини і знайомих - подружжя ОСОБА_6 в той час, коли всі вони стояли біля автомобіля на вул. Гоголя в м. Мелітополі. Після того як він не підкорився робітникам поліції, його було затримано і доставлено у відділення поліції в м. Мелітополі, куди згодом прибув і відповідач по справі та склав стосовно нього протокол за ст..130 КУпАП та постанову за ч.1 ст.126 КУпАП. До прийняття рішення за постановою ПС2 №440772 від 09 жовтня 2016 року, відповідач не вислухав а ні його пояснень, а ні свідків події, якими є його дружина ОСОБА_4, а ні подружжя ОСОБА_6. Відповідач по справі не роз*яснив йому процесуальних прав, не надав можливості скористатися правовою допомогою, вилучивши при цьому його мобільний телефон і не дав ознайомитися зі змістом постанови, хоча він бажав її прочитати. Відповідач відмовив йому з ознайомленням зі змістом постанови мовляв , якщо підпишеш, то читай, а не хочеш підписувати, тоді і читати непотрібно. Відповідач не вручив йому копії оскаржуваної постанови.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 позов свого довірителя підтримав, в його обґрунтування послався на ті ж підстави і просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 24, 33, 41, 44).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 жовтня 2016 року поліцейським роти ДПС ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_3 була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425.00 грн. (а.с. 7).

Відповідно до вказаної постанови про адміністративне правопорушення, 09.10.2016 року о 01год25хв.по вулиці Гоголя в місті Мелітополь керував автомобілем Mersedes Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1, без посвідчення водія, чим порушив вимоги п.п.2.1 ПДР. При перевірці документів водій не надав посвідчення водія.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2016 року №1376, затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, згідно п.1 розд.IV якої розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП..

Відповідно до ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до відповідальності було виявлення працівниками Національної поліції України керування автомобілем Mersedes Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 за відсутністі посвідчення водія.

Водночас, відповідно до ст.33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема особу правопорушника та наявність його вини у вчиненні такого правопорушення.

В даному випадку, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, до адміністративної відповідальності був притягнутий ОСОБА_1 особистість якого була ідентифікована за базою даних патрульної служби .

Як вбачається з матеріалів справи, посвідчення водія серії ВАА номер 842485 від 23.12.2010 року має дружина позивача, а саме ОСОБА_4, яка того дня керувала автомобілем Mersedes Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 10).

Позивач зазначає, що у час висування вимоги робітниками поліції патрульної служби щодо пред*явлення посвідчення водія, а ні він , а ні його дружина керування вказаним автомобілем не здійснювали, вони разом знаходилися поруч з автомобілем на вул. Гоголя в м. Мелітополі.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оскаржувана постанова серії ПС2 №440772 від 09 жовтня 2016 року не містить посилань на перелічені ст.251 КУпАП докази вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, вона ґрунтується виключно на даних, які містяться у постанові в справі про адміністративне правопорушення, дійсність яких заперечується позивачем. Окрім цього, інших доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.

Отже, на думку суду, відповідач, при винесенні оскаржуваної постанови, належним чином не визначив суб'єктний склад та не обґрунтував об*єктивну сторону адміністративного правопорушення, через що особу ОСОБА_1 безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України», заява № 61406/00, п. 55, ECHR 2005, зазначив, що з огляду на його усталену прецедентну практику, в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично мало кримінальний характер з усіма гарантіями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 6 вказаної Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_7 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

На думку суду, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 знаходився за кермом транспортного засобу та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП і не спростував доводів позивача стосовно того, що розгляд справи відповідачем не здійснювався взагалі, що жодних прав йому, як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз*яснено не було, через що був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою та допомогою перекладача.

За приписами ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, саме відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами, зокрема керування ОСОБА_1 автомобілем Mersedes Vito, реєстраційний номер НОМЕР_1 до його зупинки та факт відсутності у ОСОБА_1. посвідчення водія.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України , обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому, на думку суду, наявні підстави для скасування постанови ПС2 №440772 від 09 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КпАП України та накладено штраф в сумі 425,00 грн .

На підставі викладеного, керуючись ч.1ст.126 КУпАП, ст.ст. 71, 100,158,159,160,161,162,163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти ДПС ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №440772 від 09 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 425,00гривень.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського Апеляційного Адміністративного суду через Приазовський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня її оголошення.

Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або за відсутності особи, яка брала участь але не була присутня при її проголошенні, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

У повному обсязі постанова складена 30 грудня 2016 року.

Суддя: Л.Д.Шеїна