Справа № 524/5598/16-а
Суддя: Кривич Ж. О.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/5598/16-а
Провадження № 2-а/524/340/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

Головуючого судді Кривич Ж.О.,

при секретарі Коваль Т.М.,

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Кременчуці ОСОБА_4, третя особа Управління патрульної поліції у м. Кременчуці, про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що 19 липня 2016 року відповідачем винесена постанова серії ПС 2 № 666834 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

У постанові вказано, що 19 липня 2016 року в м. Кременчуці по вулиці Цюрупи, 5 позивач рухався на автомобілі, на якому був закритий державний номерний знак іншим предметом, чим порушив п. 2.9 ПДР України, не пред»явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України, а також порушив п. 30.2 ПДР України.

ОСОБА_1 вважає, що Правил дорожнього руху не порушував, діяв у відповідності до ПДР України правомірно.

Просить суд скасувати постанову серії ПС2 № 666834 від 19.07.2016 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову. Та пояснила суду. що підставою для зупинки було те, що номерний знак було закрито іншим предметом; на її вимогу водій відмовився надати посвідчення водія.

Представник третьої особи ОСОБА_3 проти позову заперечувала з підстав, зазначених у письмових запереченнях.

Суд вислухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

19 липня 2016 року інспектором роти № 2 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 666834 у відношенні позивача ОСОБА_1, якою накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп.

У постанові викладені наступні обставини: 19 липня 2016 року о 05 год. 05 хв. в м. Кременчуці по вул.. Цюрупи, 5 фабрика «Рошен», водій транспортного засобу ОСОБА_5, номерний знак НОМЕР_1, керував т/з із закритим номерним знаком іншими предметом, чим порушив вимоги правил пп. «в» п. 2.9. ПДР України, крім того не пред»явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. «в» 2.1 ПДР України, а також водій порушив вимоги п 30.2 ПДР України, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.6 ст.121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За результатами розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення інспектор патрульної поліції, керуючись ст. 33, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач з постановою у справі про адміністративне правопорушення був ознайомлений та отримав копію 19.07.2016 року.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 1, 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, дії інспектора патрульної поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Інструкцією № 1395, що має наслідком прийняття відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

Відносно позовних вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Частина 6 статті 121 КУпАП передбачає, адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Підпунктом «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, зокрема, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Тобто, зазначеною нормою передбачена заборона водіям закривати номерний знак іншими предметами, якщо це не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Пунктом 30.2 Правил дорожнього руху України встановлено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач в запереченнях зазначив, що оскаржувана постанова прийнята ним з дотриманням вимог КУпАП та дослідженням усіх доказів, що свідчили про вчинене позивачем порушення.

Разом з цим, відповідачем в підтвердження зазначених обґрунтувань не надано жодних доказів передбачених статтею 251 КУпАП, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно положень ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, колегія суд дійшла до висновку щодо не підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП та в частині адміністративного стягнення у вигляді 425 грн. накладеного за правилами статті 36 КУпАП, в межах санкції частини першої статті 126 КУпАП, суд встановив наступне.

Частиною першою статті 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що позивач, керуючи транспортним засобом, не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Ці обставини підтверджуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

Інспектор патрульної поліції діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а постанова в частині притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП винесена правомірно та у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову інспектора поліції ОСОБА_4 від 19 липня 2016 року серія ПС 2 №666834 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначену постанову в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та в частині адміністративного стягнення у вигляді 425 грн., накладеного за правилами статті 36 КУпАП, в межах санкції частини 1 статті 126 КУпАП, визнати правомірною, а позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя