Справа № 694/1044/16-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 694/1044/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кравченко Т.М. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

26 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,

за участю секретаря: Біднячук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.11.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Звенигородської міської ради Черкаської області, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Звенигородської міської ради Черкаської області про: визнання незаконними та скасування рішення Звенигородської міської ради: №6-3 від 25.04.2003 року в частині ІІ «Передати безкоштовно в приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд: ОСОБА_6 по АДРЕСА_1; №17-4 від 30.01.2004 року в частині ІІ «Безкоштовно передати в приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з послідуючим виготовленням державних актів та затвердженням їх на сесії міської ради в спільну сумісну власність ОСОБА_7 АДРЕСА_1, ОСОБА_6 АДРЕСА_1; №10-3 від 20.12.2006 року в частині ІІ «Затвердити технічну документацію, розроблену Звенигородським відділом № 8 Черкаської регіональної філії Центру ДЗК - державний акт на право приватної власності на землю громадянам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1 площа 527 кв.м., ОСОБА_7 АДРЕСА_1, площа 116 кв.м., ОСОБА_4 АДРЕСА_1 площа 222 кв.м., ОСОБА_8 АДРЕСА_1 площа 126 кв.м.»

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.11.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача та треті особи до судового засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно договору дарування частини будинку від 02 серпня 2000 року позивач є власником 9/25 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_2 та розташований на присадибній земельній ділянці розміром 1000 кв.м. На вказаній земельній ділянці розташований один одноповерховий будинок з верандами «а», «а-1», «а-2», «а-3», з ганком «к», «к-1», «к-2», «к-3», сараями «Б», «В», сараєм-прибудовою «б», вбиральнею та огорожею (а.с.5, 6).

З інвентаризаційної справи будинковолодіння за вказаною адресою, яка була досліджена судом першої інстанції вбачається, що будинковолодіння має чотирьох співвласників, одим з яких є позивач, та розташоване на земельній ділянці, фактичний розмір якої становить 1300 кв.м., з яких під будинком та господарськими спорудами знаходиться 294 кв.м., а під двором - 1006 кв.м. Частина земельної ділянки на даний час приватизована одним із співвласників. На земельній ділянці розташовані житловий будинок з прибудовами «А», сарай «Бб», погріб «Г», гараж «Е», убиральня «Д», ворота з хвірткою № 1, ворота № 2, огорожа № 3 (а.с. 82).

Згідно інвентаризаційної справи будинковолодіння по АДРЕСА_1 в місті Звенигородка також має чотирьох співвласників: ОСОБА_5 - 4/25 частини, ОСОБА_3 - 1/10 частини, ОСОБА_7 - 7/50 частини, ОСОБА_4 - 6/25 частини. Вказаний об'єкт розташований на земельній ділянці, фактичний розмір якої 1256 кв.м., з яких під будинком та господарськими спорудами знаходиться 311 кв.м., а під двором - 945 кв.м. На земельній ділянці розташовані житловий будинок з верандами «А, а, а-1», сарай «Б», погріб «П», вбиральня «г,б», літній душ «Е», огорожа № 1 (а.с.83).

Рішенням Звенигородської міської ради № 6-3 від 25.04.2003 року ОСОБА_6 передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, без зазначення розміру цієї ділянки (а.с.13).

Рішенням Звенигородської міської ради № 17-4 від 30.01.2004 року безкоштовно передано в приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з послідуючим виготовленням державних актів та затвердженням їх на сесії міської ради спільну сумісну власність ОСОБА_7, ОСОБА_6 по АДРЕСА_1, площею 1256 кв.м. (а.с.14).

Рішенням Звенигородської міської ради № 10-3 від 20.12.2006 року затверджено технічну документацію, розроблену Звенигородським відділом №8 Черкаської регіональної філії Центру ДЗК - державний акт на право приватної власності на землю за адресою АДРЕСА_1 громадянам: ОСОБА_3 площею 527 кв.м., ОСОБА_7 площею 116 кв.м., ОСОБА_4 площею 222 кв.м., ОСОБА_8 площею 126 кв.м. (а.с.15, 49-52).

З довідки виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 21.11.2016 року вбачається, що відповідно до схематичного плану забудови кварталу № 68 для обслуговування будинку та господарських будівель і споруд за садибною ділянкою по АДРЕСА_2 виділена земельна ділянка площею 1000 кв.м. Частина земельної ділянки (що не приватизована) перебуває в комунальній власності. Рішення щодо передачі земельної ділянки в постійне користування, оренду чи сервітут не приймалися (а.с.89).

Крім того, згідно договору дарування позивач набула права власності на 9/25 частин будинку по АДРЕСА_2 з відповідною частиною надвірних господарських споруд без виділу їх в натурі. При цьому позивач не набула права власності на земельну ділянку за цією адресою, оскільки вона на момент укладання договору дарування перебувала в комунальній власності. Рішення про передачу в користування чи у власність земельної ділянки за вказаною адресою позивачу міською радою також не приймалося.

Позивач вказує на те, що приватизація земельної ділянки, на якій розташовано сарай позивачки на користь інших осіб, було протиправним. На підставі викладеного, колегія суддів вбачає в даному спорі ознаки спору про право.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, на думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Враховуючи наведене вище, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 24.02.2015 року (справа № 21-34а15).

Приписами ч.1 ст.244-2 КАС України, серед іншого передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі на виконання вимог п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 194, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.11.2016 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Звенигородської міської ради Черкаської області, треті особи на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішень сесії Звенигородської міської ради - закрити.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Ганечко

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.