Справа № 810/5578/15
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2016-04-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року м. Київ 810/5578/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до Ірпінської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 з позовом до Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1436-17 від 04.11.2015.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він не погоджується з винесеною відповідачем вимогую, оскільки ним своєчасно та в установлені строки подавалась Податкова декларація про доходи за 2013 рік та звіт у формі таблиці 3 додатка 5 «Нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе роботою самостійно» за 2013 рік. В рядку «Усього» графи 2 «Сума доходу, заявлена в податковій декларації» таблиці 3 додатка 5 зазначена сума доходу, що відповідає даним, вказаним в поданій податковій декларації про доходи за 2014 рік, тобто сумі чистого оподаткованого доходу, відображеного в рядку 06 розділу IV декларації.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2016 відкрито провадження в адміністративній справі № 810/5578/15 та зобовязано відповідача у строк до 08 лютого 2016 року подати суду письмові заперечення проти позову та докази на обґрунтування цих заперечень (оригінали для огляду та належним чином засвідчені копії для приєднання до матеріалів справи), які наявні у відповідача.

В судове засідання 09.02.2016 прибув представник позива, представник відповідача не прибув хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Під час судового розгляду справи представником позивача заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до 23.02.2016 у звязку з необхідністю витребування у Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області письмових пояснень стосовно періоду нарахування єдиного соціального внеску та підстав нарахування зазначеної у оскаржуваній вимозі про сплату боргу (недоїмки) суми заборгованості.

Дане клопотання представника позивача було задоволено судом, оскільки для вирішення питання щодо правомірності оскаржуваної вимоги суду необхідно встановити за який саме період та з яких підстав у ОСОБА_1 станом на 31.10.2015 рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 37410,17 грн. (недоїмка 30588,00 грн., штрафи 6822,00 грн.).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2016, зупинено провадження у справі до 23.02.2016 та витребувано у Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області письмові пояснення з відповідним нормативно правовим обґрунтуванням періоду та підстав нарахування суми заборгованості визначеної у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2015 № Ф-1436-17, а також надати докази на підтвердження доводів викладених в цих поясненнях.

Представник відповідача 22.02.2016 через канцелярію суду подав пояснення в яких зазначив, що Вимога від 04.11.2015 № Ф-1436-17 була відкликана, однак жодних доказів чи пояснень не надав.

У звязку з зазначеним клопотанням відповідача, представником позивача було заявивлено клопотання про зупинення провадження у справі у звязку з необхідністю витребування у Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області докази на підтвердження того, що податковим органом вчинено відповідні заходи щодо відкликання вимоги від 04.11.2015 № Ф-1436-17.

Розглянувши клопотання представника позивача, суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню про що Київським окружним адміністративним судом прийнято ухвалу від 23.02.2016, якою провадження у справі було зупинено до 06.04.2016 та витребувано у Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області докази на підтвердження доводів викладених в письмових поясненнях від 22.02.2016 щодо відкликання оскаржуваної позивачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2015 № Ф-1436-17.

Представник позивача в судове засідання 06.04.2016 не прибув, однак через канцелярію суду подав клопотання, в якому підтримував позовні вимоги в повному обсязі та просим проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання 06.04.2016 не з'явився, жодних клопотань та пояснень відповідно до вимог ухвали суду від 23.02.2016 не надав.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, Ірпінською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 04.11.2015 винесено Вимогу про сплату боргу за (недоїмку) № Ф-1436-17, якою встановлено, що у ОСОБА_1 станом на 31.10.2015 рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 37 410,17 грн. (недоїмка 30588,00 грн., штрафи 6822,00 грн.).

Вважаючи зазначену Вимогу необґрунтованою та незаконною, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до п.п.14.1.226 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску визначається Законом України від 08.07.2010 № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464).

Згідно із ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Вказаною нормою встановлюються особливості сплати єдиного внеску для різних платників, перелік яких визначений у ст. 4 Закону № 2464. Відповідно до п. 5 ч. 1 зазначеної статті платниками єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме нотаріальною діяльністю, та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»платники єдиного внеску, зазначені у п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. Отже, приватні нотаріуси сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Звітним періодом для приватних нотаріусів визначено календарний рік.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

На підставі ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» було видано:

постанову правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 № 22-2, якою затверджено Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (дана постанова діяла до 03.12.2013) (далі - Порядок № 22-2);

наказ Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 № 454 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України від 20.09.2013 № 1628/24160 (далі - Порядок № 454).

Згідно пунктів 3.4. даних Порядків фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 1 травня року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з таблицею 3 Додатка № 5 до Порядку. В таблиці 3 в другій графі зазначається сума доходу, заявлена в податковій декларації.

Таким чином, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі «усього» таблиці 3 Додатка № 5 до Порядку № 454 та Порядку № 22-2 має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Позивачем в позовній заяві зазначено, що ним своєчасно та в установлені строки подавалась Податкова декларація про доходи за 2013 рік та звіт у формі таблиці 3 додатка 5 «Нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе роботою самостійно» за 2013 рік. В рядку «Усього» графи 2 «Сума доходу, заявлена в податковій декларації» таблиці 3 додатка 5 зазначена сума доходу, що відповідає даним, вказаним в поданій податковій декларації про доходи за 2014 рік, тобто сумі чистого оподаткованого доходу, відображеного в рядку 06 розділу IV декларації.

Відповідач в свою чергу жодних доказів на підтвердження законності винесеної Вимоги та на спростування доводів позивача не надав.

Також в зазначеній вимозі відповідачем не наведено жодного нормативного документу та жодної підстави, що слугували для нарахування боргу та штрафу.

Стосовно пояснень відповідача від 22.02.2016 в яких він повідомляє, що оскаржувана Вимога відкликана, суд зазначає наступне.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.02.2016 судом було витребувано у Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області докази на підтвердження доводів викладених в письмових поясненнях від 22.02.2016 щодо відкликання оскаржуваної позивачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2015 № Ф-1436-17.

Однак, дана вимога ухвали суду, була проігнорована відповідачем так само, як і вимога ухвали суду від 13.01.2016 про зобовязання відповідача надати письмові заперечення проти позову, а також вимога ухвали суду від 09.02.2016 про витребування у відповідача письмових пояснень з відповідним нормативно правовим обґрунтуванням періоду та підстав нарахування суми заборгованості визначеної у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 04.11.2015 № Ф-1436-17, а також надати докази на підтвердження доводів викладених в цих поясненнях.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а вимога відповідача скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятої вимоги про сплату боргу та не доведено правомірність застосування до позивача штрафних санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Згідно зі статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивач вимог про відшкодування судових витрат не заявляв, судові витрати стягненню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Скасувати вимогу Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1436-17 від 04.11.2015.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.