Справа № 813/6043/15
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року № 876/6579/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 09.11.2015 року звернулися в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просили визнати протиправними дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень - ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо неналежного проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження ВП №44704892 від 12.09.2014; визнати дії та бездіяльність ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по невиконанню виконавчого листа № 813/1604/14, виданого 23.06.2014 Львівським окружним адміністративним судом неправомірними, протиправними, визнати незаконною та скасувати постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 від 13.10.2015 про закінчення виконавчого провадження №44704892; визнати неправомірними та протиправними дії та бездіяльність посадової особи суб'єкта владних повноважень ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - заступника директора ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби ОСОБА_5 при здійсненні контролю за діями Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 під час виконання ним виконавчого листа №813/1604/14, виданого 23.06.2014 Львівським окружним адміністративним судом у ВП №44704892 та по розгляду звернення від 08.09.2015 такими, що не відповідають вимогам ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов'язати ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії для виконання виконавчого листа №813/1604/14, виданого 23.06.2014 Львівським окружним адміністративним судом у ВП №44704892.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії та бездіяльність ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по невиконанню виконавчого листа №813/1604/14, виданого 23.06.2014 Львівським окружним адміністративним судом у виконавчому провадженні ВП №44704892. Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 від 13.10.2015 ВП №44704892 про закінчення виконавчого провадження. Зобовязано ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», дії для виконання виконавчого листа №813/1604/14, виданого 23.06.2014 Львівським окружним адміністративним судом. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_1, ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2 просять постанову суду першої інстанції змінити, якою позовну вимогу в частині відмови задовольнити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заперечили та просили залишити її без задоволення.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивачів підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 у справі №813/1604/14 зобов'язано ОСОБА_3 охорони здоров'я Львівської обласної державної адміністрації повторно розглянути скаргу позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 15.08.2013.

23 червня 2014 Львівський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 813/1604/14.

12.09.2014 Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_4 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №44704892 з примусового виконання рішення суду та надав боржнику 7-денний строк для самостійного виконання.

15.10.2014 Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 керуючись статтями 5, 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» направив на адресу боржника ОСОБА_3 охорони здоров'я Львівської обласної державної адміністрації вимогу державного виконавця №573/1, якою зобов'язав його виконати рішення суду в триденний строк з моменту отримання вимоги надати документальне підтвердження виконання рішення суду та попередив про відповідальність винних осіб за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця відповідно до статті 382 Кримінального кодексу України та статті 90 Закону України «Про виконавче провадження».

13.11.2014 Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 прийняв постанову про накладення штрафу на боржника в сумі 680 грн у ВП №44704892 за невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду.

13.11.2014 Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 прийняв постанову про стягнення виконавчого збору з боржника у розмірі 1360 грн у ВП № 44704892 за невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду.

13.11.2014 Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 надіслав на адресу боржника ОСОБА_3 охорони здоров'я Львівської обласної державної адміністрації повторну вимогу державного виконавця №573/1, якою зобов'язав його виконати рішення суду в триденний строк з моменту отримання вимоги надати документальне підтвердження виконання рішення суду згідно виконавчого листа виданого 23.06.2014 Львівським окружним адміністративним судом за №813/1604/14 та попередив про відповідальність винних осіб за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця відповідно до статті 382 Кримінального кодексу України та статті 90 Закону України «Про виконавче провадження».

07.02.2015 до Львівського окружного адміністративного суду поступила заява Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 від 27.01.2015 про роз'яснення рішення суду по справі № 813/1604/14.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду 23.02.2015 у справі №813/1604/14 у задоволенні заяви Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 від

27.01.2015 про роз'яснення рішення суду в адміністративній справі №813/1604/14 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 охорони здоров'я Львівської обласної державної адміністрації про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов'язання до вчинення дій - відмовлено повністю.

24.04.2015 Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 надіслав на адресу боржника ОСОБА_3 охорони здоров'я Львівської обласної державної адміністрації повторну вимогу державного виконавця №281/1, якою зобов'язав його виконати рішення суду в триденний строк з моменту отримання вимоги надати документальне підтвердження виконання рішення суду згідно виконавчого листа виданого 23.06.2014 Львівським окружним адміністративним судом за №813/1604/14 та попередив про відповідальність винних осіб за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця відповідно до статті 382 Кримінального кодексу України та статті 90 Закону України «Про виконавче провадження».

13.10.2015 Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження №44704892 з примусового виконання виконавчого листа виданого 23.06.2014 Львівським окружним адміністративним судом за №813/1604/14.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не погоджуючись із постановою державного виконавця від 13.10.2015 про закінчення виконавчого провадження №44704892, його діями та бездіяльністю по виконанню виконавчого листа, виданого 23.06.2014 Львівським окружним адміністративним судом за №813/1604/14 оскаржили їх до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що обставин, які б зумовлювали можливість закінчити виконавче провадження від 13.10.2015 ВП №44704892 з підстав визначених статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» не існувало. Разом з тим, позивачем не наведено достатніх доказів, які б свідчили про відсутність належного контролю з сторони ОСОБА_5 за діями державного виконавця, а тому позов в цій частині є необґрунтованим.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно п. 9 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Як передбачено ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу», державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Згідно ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав (ч. 3 ст. 75).

Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Як видно з матеріалів справи, постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №44704892 від 13.10.2015 мотивована тим, що згідно листа ОСОБА_3 охорони здоров'я Львівської обласної державної адміністрації від 23.10.2014 за №01-12-11/2782/01/15 боржником за виконавчим провадженням повторно здійснено заходи щодо розгляду скарги позивачів від 15.08.2013 та довідка комісії по перевірці скарги позивачів.

Доказів розгляду ОСОБА_3 охорони здоров'я Львівської обласної державної адміністрації скарги позивачів від 15.08.2013 та надання ним остаточної відповіді на неї, в матеріалах справи відсутні, не здобуто таких і судом при апеляційному розгляді.

Окрім цього, докази щодо виконання в повному обсязі рішення суду в матеріалах виконавчого провадження №44704892 також відсутні.

Таким чином, боржником фактично не виконано в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом,такі дії відповідача, як запрошення на засідання комісії по перевірці скарги та часткова участь в цьому засіданні не свідчать про виконання рішення суду від 14.05.2014.

Беручи до уваги обставини справи, зокрема те, що державним виконавцем не було вжито всіх достатніх заходів для примусового виконання рішення суду, постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження ВП №44704892 від 13.10.2015 є протиправною, оскільки прийнята з порушенням вимог, встановлених Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що державний виконавець хоч і мав повноваження на винесення оскаржуваної постанови, проте, у нього були відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а тому така є протиправною та підлягає скасуванню, а дії та бездіяльність ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по невиконанню виконавчого листа №813/1604/14, виданого 23.06.2014 Львівським окружним адміністративним судом у виконавчому провадженні ВП №44704892 також протиправними.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає доречним зазначити, що згідно рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_6 проти України», за висновками якого - від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання.

Позивач маючи рішення суду, винесеного проти державного органу, мав би бути звільнений від обов'язку ініціювати якусь процедуру щодо інших адміністративних органів з метою виконання рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Нефедов проти України»).

Поряд з цим, у справі «Півень проти України», ЄСПЛ констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання.

Колегія суддів зазначає, що невиконання рішення суду, яке набрало законної сили порушує права людини та громадянина, а також принципи закладені в Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кодексі адміністративного судочинства України та інших Законах, які направлені на захист цих прав. Таке невиконання судових рішень підриває авторитет та довіру до суду та держави в цілому, що є неприпустимим у демократичній і правовій державі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії та бездіяльності ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по невиконанню виконавчого листа №813/1604/14, визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 від 13.10.2015 ВП №44704892 про закінчення виконавчого провадження та зобовязання ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити дії для виконання виконавчого листа №813/1604/14 є підставними та обґрунтованими.

Щодо вимоги позивачів про визнання неправомірними (протиправними) дії та бездіяльності посадової особи суб'єкта владних повноважень ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - заступника директора ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби ОСОБА_5 при здійсненні контролю за діями Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби України ОСОБА_4 під час виконання ним виконавчого листа №813/1604/14 то суд першої інстанції необґрунтовано відмовив ц задоволенні такої, виходячи з вищенаведеного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених частинами другою і третьою цієї статті. Контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через ОСОБА_3 державної виконавчої служби, а головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - через відповідні управління державної виконавчої служби» (ч. 4, 6 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виходячи з вищенаведеного, при затвердженні постанови про закінчення виконавчого провадження №44704892 від 13.10.2015 Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4, яка визнана судом незаконною, при виконанні своїх службових обов'язків та повноважень заступник директора ОСОБА_3 - начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби ОСОБА_5 не вчинив дії передбачені ч.ч. 1, 2, 4, 6 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до порушення конституційних прав та інтересів позивачів.

При цьому, вказана бездіяльність, яка підтверджується його пасивною поведінкою не тільки суперечать правовим нормам, а й порушує права та інтереси позивачів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції частково допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки суду першої інстанції, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог з наведених вище мотивів.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року у справі №813/6043/15 в частині відмови у задоволенні позову скасувати та прийняти в цій частині нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірними (протиправними) дії та бездіяльність посадової особи суб'єкта владних повноважень ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - заступника директора ОСОБА_3 державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - начальника відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби ОСОБА_5 при здійсненні контролю за діями Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ОСОБА_3 державної виконавчої служби України ОСОБА_4 під час виконання ним виконавчого листа №813/1604/14, виданого 23.06.2014 Львівським окружним адміністративним судом у ВП №44704892 та по розгляду звернення від 08.09.2015 такими, що не відповідають вимогам ч. 2 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження»

В решті постанову залишити без змін.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

ОСОБА_7

Постанова у повному обсязі складена 27.12.2016 року.