Справа № 812/1698/15
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Київ К/800/12747/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М. (доповідач), Рецебуринського Ю.Й., Швеця В.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі - ГУЮ) про скасування постанови державного виконавця за касаційною скаргою позивача на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати неправомірними дії ГУЮ, які полягають у винесенні постанови від 18 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження;

скасувати зазначену постанову;

зобов'язати відповідача поновити виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Луганським окружним адміністративним судом 29 травня 2014 року.

Посилався на незаконність оскаржуваної постанови, оскільки боржником - Управлінням Державної пенітенціарної служби України в Луганській області, рішення суду так і не було виконано без поважних причин.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУЮ, які полягають у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 18 листопада 2015 року та скасовано зазначену постанову. У решті в задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що резолютивна частина постанови, на підставі якої видано виконавчий лист, носить зобов'язувальний характер і не передбачає можливості звернення стягнення на майно боржника, в той час застосування пункту 11 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» можливе лише при виконанні рішення майнового характеру.

Донецький апеляційний адміністративний з рішенням суду першої інстанції не погодився, у зв'язку з чим скасував його і ухвалив нову постанову від 13 квітня 2016 року про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що виконати рішення суду без боржника неможливо, тому державний виконавець правомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 11 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

У касаційній скарзі позивач, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені апеляційним судом, просить рішення цього суду скасувати і залишити в силі постанову суду першої інстанції. Вказує на те, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі виконання в повному обсязі рішення. В його випадку рішення суду виконано не було, що є порушенням прав та основних засад Закону України «Про виконавче провадження».

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

На момент виникнення спірних правовідносин умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV). При цьому загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, наведені у статті 75 цього Закону, згідно з якою після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно фактичних обставин, встановлених судами, Луганським окружним адміністративним судом 29 травня 2014 року видано виконавчий лист про зобов'язання Управління пенітенціарної служби України в Луганській області надати ОСОБА_4 довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.04.2012 р. з обов'язковим включенням до неї матеріальної допомоги в розмірі грошового забезпечення за рік.

4 березня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та наданий строк для добровільного виконання судового рішення. 31 березня 2015 року боржнику направлено вимогу щодо стану виконання рішення суду та попереджено про наслідки невиконання. Аналогічні вимоги надсилалися 1 липня, 28 серпня та 30 вересня 2015 року.

У зв'язку з не виконання рішення суду державним виконавцем 2 липня та листопада 2015 року винесено постанови про накладення штрафу на боржника в розмірі 680 грн. і 1360 грн. відповідно, а 18 листопада 2015 року направлено подання до прокуратури Старобільського району Луганської області про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Управління Державної пенітенціарної служби України в Луганській області за ухилення від виконання судового рішення і в той же день винесено постанову, яка є предметом оскарження, про закінчення виконавчого провадження.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, апеляційний суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки державним виконавцем вжито всіх можливих заходів, передбачених законом до виконання судового рішення.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок суду не спростовують і не дають підстав вважати судове рішення таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Зокрема, апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції подано представником відповідача, що відповідає вимогам частини першої статті 185 КАС України.

Як установлено судом апеляційної інстанції, що відповідає фактичним обставинам, державним виконавцем вжито всіх можливих заходів, передбачених статтею 75 Закон № 606-XIV, до виконання рішення суду.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

В.В. Швець