Справа № 826/1854/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 грудня 2016 року № 826/1854/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи»
доКиївської міської митниці ДФС України
провизнання протиправними дій, скасування рішень,
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Індустріальні та дистрибуційні системи» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просить:

1) визнати протиправними дії Київської міської митниці ДФС України з коригування митної вартості, декларування якого відбулося відповідно до вантажної митної декларації № 100250002/2015/059033 від 18.09.2015 р.;

2) скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 100250002/2015/000084/2 від 18.09.2015 р., прийняте Відділом митного оформлення м/п «Західний» Київської міської митниці ДФС України;

3) скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 100250002/2015/00122 від 21.09.2015 р., складену Відділом митного оформлення м/п «Західний» Київської міської митниці ДФС України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Київською міською митницею ДФС на підставі необґрунтованих висновків щодо заявленої позивачем митної вартості товарів прийнято незаконне рішення про коригування митної вартості товарів, що призвело до збільшення їх митної вартості.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, оскільки, на його думку, немає жодних об'єктивних підстав для визнання поданих документів такими, що місять розбіжності, або в яких наявні ознаки підробки або таких, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а тому оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні, оскільки в ході проведення контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що документи, подані до митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В судовому засіданні за згодою сторін суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

13 січня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айдіес Боржомі Тбілісі» (Грузія) був укладений контракт № СТ20-001/1501 від 13.01.2015 р. на поставку мінеральної води «Боржомі» в асортименті.

02 березня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Індустріальні та дистрибуційні системи» та ТОВ «Айдіес Боржомі Тбілісі» (Грузія) було укладено Додаткову угоду № 1 від 02.03.2015 р. до контракту, якою змінено ціну товару за контрактом з огляду на зміну економічних чинників.

18.09.2015 р. на виконання умов контракту ТОВ «Айдіес Боржомі Тбілісі» (Грузія) поставила партію товару за цінами відповідно до умов контракту, з урахуванням укладеної Додаткової угоди № 1 до контракту.

Вказана партія товару була ввезена для здійснення митного оформлення в режимі імпорту до Відділу митного оформлення м/п «Західний» Київської міської митниці ДФС України.

18.09.2015 р. з метою здійснення митного оформлення ввезеного в режимі імпорту до Відділу митного оформлення м/п «Західний» Київської міської митниці ДФС України була подана вантажна митна декларація за № /2015/059033 від 18.09.2015 р.

Згідно поданої декларації було визначено найменування товару «Вода природна мінеральна лікувально-столова гідрокарбонатна натрієва «Боржомі», сильногазована за ціною 13260,00 дол. США, що відповідала умовам контракту, з урахуванням Додаткової угоди № 1 до контракту.

Митна вартість товару була визначена за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються.

За результатами розгляду поданих документів, Відділом митного оформлення м/п «Західний» Київської міської митниці ДФС України 18.09.2015 р. було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару та цього ж дня прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100250002/2015/000084/2 та оформлено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100250002/2015/00122.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими відповідачем рішеннями, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про їх скасування.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч. 6 ст. 264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Відповідно до частини першої статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 ст. 52 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч. ч. 2-3 ст. 57 Митного кодексу України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 цього Кодексу).

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з визначеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено обов'язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов'язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК України).

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 13.07.2012 № 362 (далі - Методичні рекомендації) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п'ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій).

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у Главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин другої, четвертої - шостої статті 54, статті 58 Митного кодексу України та пунктів 6, 7 Методичних рекомендацій надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов'язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування (частина друга статті 55 МК України).

Судом встановлено, що позивач, разом із МД № 100250002.2015.059033, подав до митного оформлення наступні документи:

- міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 507937 від 09.09.2015 р.;

- рахунок - фактуру (інвойс) GE20150264 від 04.09.2015 р.;

- пакувальний лист № б/н від 04.09.2015 р.;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору № 1 від 02.03.2015 р., № 2 від 10.06.2015 р., № 3 від 12.06.2015 р.;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) СТ20-001/1501 від 13.01.2015 р.;

- договір про надання послуг митного брокера Т822/15 від 25.06.2015 р.;

- інформацію про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного контролю товару № 2730 від 09.09.2015 р.;

- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару № 2730 від 09.09.2015 р.;

- сертифікат про походження товару форми СТ-1 - GEО2015 01/003025 від 07.09.2015 р.;

- копію митної декларації країни відправлення С2095 від 09.09.2015 р.

Як вбачається з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 100250002/2015/00122 митним органом було відмовлено у прийняття митної декларації № 100250002.2015.059033 від 18.09.2015 р. з причин невірно розрахованої митної вартості та обрання методу визначення митної вартості. Згідно рішення про визначення митної вартості товару № 100250002/2015/000084/2 від 18.09.2015 р. митну вартість було скоригованою.

Відповідно до вищевказаного рішення про коригування митної вартості товару, митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) у зв'язку із неподанням основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Митного кодексу України); невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України. У митного органу наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Подані декларантом документи містять наступні розбіжності:

В наданій міжнародній товарно-транспортній накладній CMR в графі 14 зазначений номер документа, який також зазначений у наданій експортній декларації країни відправлення про що не зазначено у перекладі, який наданий до митного оформлення. В графі 14 зазначаються умови оплати, які документально не підтверджено та не встановлено всіх складових митної вартості товару, розрахунок здійснено за первинною контрактною ціною: 0.58 USD * 26520пл. = 15381,6 USD / 19890 л = 0,77 USD/л.

Декларанту запропоновано надати основні та додаткові (за наявності) документи відповідно до ст.53 МКУ, а саме: якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Виписку із бухгалтерської документації: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Наданий прайс-лист виданий на умовах поставки СІР Одеса Західна, як зазначено в контракті, що вказує на суб'єктивну спрямованість та свідчить про надання спеціальних цін ПрАТ "Індустріальні та дистрибуційні системи" (суперечить ст. 7 ГАТТ), що підтверджується пунктом 1 додаткової угоди до контракту. Декларант не надав всіх основних та додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що зазначив у листі.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв'язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 Кодексу. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв'язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та вартості органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статті 60 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв'язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв'язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу.

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях по товарів.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Кодексу декларантом проведено консультацію з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (МД від 28.06.2015 №500040403/2015/2705).

Дослідивши фактичні обставини справи та наявні в матеріалах справи докази, суд не може погодитися з доводами позивача та вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Нормами Митного кодексу України чітко встановлено умови, за наявності яких у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні.

Такими імперативними умовами є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів та/або існування обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

З аналізу наведених вище положень також вбачається наявність у митного органу обов'язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв'язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов'язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв'язку.

Щодо неподання основних документів, які підтверджують заявлену митну вартість товарів.

Згідно п.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір( контракт); рахунок-фактура (інвойс); 4) транспортні (перевізні) документи; 5) страхові документи.

Так, уповноваженим декларантом були надані митна декларація, міжнародна автомобільна накладна (CMR), зовнішньоекономічний договір з додатками, рахунок-фактура та ін.

Як вбачається із заперечень відповідача, сумніви щодо заявленої вартості товару виникли у зв'язку із тим, що ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (покупець) та IDS BORJOMI GEORGIA LLC (продавець) є пов'язаними між собою особами в значенні ч. 16 ст. 58 Митного кодексу України, п. 4 ст. 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Так, міжнародна компанія IDS BORJOMI International включає в себе IDS BORJOMI GEORGIA LLC (Грузія) та ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (Україна), які являються частинами однієї міжнародної компанії IDS BORJOMI International, що вплинуло на заявлену митну вартість товару, яка була зменшена, згідно з додатковою Угодою № 1 до контракту від 13.01.2015 № СТ-20-001/1501.

Однак, суд не може погодитися з такими висновками відповідача, позаяк така підстава не була зазначена в оскаржуваному рішенні. При цьому, слід зазначити, що чинним законодавством не обмежено право суб'єктів господарювання на визначення умов договорів, зокрема, на визначення ціни товарів, умов поставки, виборі контрагентів тощо.

За таких обставин, суд вважає посилання відповідача на те, що пов'язаність компаній IDS BORJOMI GEORGIA LLC (Грузія) та ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» (Україна) вплинуло на заявлену митну вартість товарів, а прайс-лист містить спеціальні для позивача ціни є необґрунтованим та таким, що не заслуговує на увагу, а тому не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Необхідно вказати, що позивач є членом непідприємницької юридичної особи «ASSOCIATION «GEORGIAN GLASS AND MINERAL WATER». Вказана асоціація є правовласником колективної торговельної марки «BORJOMI GEORGIA» за свідоцтвом № 185165 та колективного промислового зразка «BORJOMI GEORGIA» за патентом № 26808.

Відповідно до п. 5.2 Статуту «ASSOCIATION «GEORGIAN GLASS AND MINERAL WATER» члени Асоціації мають право користуватися колективними торговельними марками, що належать Асоціації без необхідності отримання будь-яких дозволів.

Таким чином, ПрАТ «ІДС» як один із членів непідприємницької юридичної особи «ASSOCIATION «GEORGIAN GLASS AND MINERAL WATER» має законні підстави на використання зазначено торговельної марки та промислового зразка без необхідності в укладенні будь-яких договорів, отримання ліцензій та сплати будь-яких платежів, в тому числі роялті.

З метою розрахунку ціни (калькуляції) позивачем було надано відповідачу розрахунок ціни до якого було додано: IDS- лист на повноваження LT32-591/1503, страховий поліс, прайс-лист, видаткові накладні, виписку із бухгалтерських та банківських документів, довіреності, висновок експертизи Держзовнішінформ 11/653 від 04.06.2015 р., платіжні доручення, цінову довідку, калькуляцію від виробника (а.с. 70-71).

Щодо посилань відповідача на те, що подана позивачем декларація країни відправлення не містить печаток та штампів митного органу, суд зазначає наступне.

Вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначено Положенням про митні декларації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. N 450.

Згідно із п. 16 названого Положення митна декларація на паперовому носії вважається оформленою за наявності на всіх її аркушах відбитка особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення.

Електронна митна декларація вважається оформленою за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення та засвідчення такої декларації електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у візуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматі, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, засвідчується електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі.

Судом встановлена, що декларація країни відправлення С2095 від 09.09.2015 р. заповнена за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та засвідчена електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення, а тому не вимагає додаткового проставляння на ній печаток та штампів посадової особи митного органу.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про помилковість висновків відповідача щодо необхідності подання позивачем декларації країни відправлення із проставленими печатками та штампами митного органу.

Як вбачається з пояснень позивача надання бухгалтерської виписки, яка мала підтвердити факт оплати вартості товару, що декларується, саме за митною вартістю під час проведення митного оформлення товару було неможливим, оскільки, пунктом 3.1 Контракту, укладеного між ТОВ «Айдіес Боржомі Тбілісі» (Грузія) та позивачем, передбачено наступне: «Покупець здійснює повну оплату кожної партії Товару Продавцю протягом 75 днів з моменту митної очистки вантажу в Одесі, Україна», про що було відомо відповідачу, з огляду на той факт, що поданий пакет документів для митного оформлення товару, серед іншого, містив копію згаданого Контракту.

Щодо надання інших додаткових документів, витребуваних митним органом, то на вимогу митниці, вказану у Рішенні про коригування митної вартості товарів №/2015/000084/2 від 18.09.2015 р. позивачем було надано додаткові документи, а саме страховий поліс, прайс-лист виробника товару та копія митної декларації країни були надіслані листом за вих. № 678/4.1 - 15ц від 01.12.2015р.

Виходячи з умов наданого відповідачу відкритого полісу страхування вантажу № 00837 від 28.01.2015 р. весь товар який продавець поставив до України було застраховано на страхову суму 2 000 000,00 доларів США.

Однак, із вказаного страхового полісу не можливо встановити ціну товару та його відношення до укладеного контракту № СТ20-001/1501 від 13.01.2015 р.

Отже, у митного органу виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товару, так як документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, не містили всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості.

За таких підстав, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально, враховуючи відсутність цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та основи для віднімання (додавання) вартості, митним органом було правомірно визначено митну вартість за резервним методом.

Виходячи із системного аналізу фактичних обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що з боку ТОВ ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» відповідачу не було надано всіх документів, що підтверджують обґрунтованість та правомірність заявленої митної вартості товару.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з того, що твердження митного органу про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необґрунтованим та безпідставним, а документи, подані позивачем до митного органу, відповідають вимогам чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а, отже, і підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів, суд приходить до висновку, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог, вислухавши доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» про скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 100250002/2015/000084/2 від 18.09.2015 р., прийняте відділом митного оформлення м/п «Західний» Київської міської митниці ДФС та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № 100250002/2015/00122 від 21.09.2015 р., складену відділом митного оформлення м/п «Західний» Київської міської митниці ДФС.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук