Справа № 207/862/16-а
Суддя: Погребняк Т. Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 207/862/16-а
№ 2-а/207/28/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Баглійської районної адміністрації м. Дніпродзержинська, ОСОБА_4 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з адміністративним позовом до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Баглійської районної адміністрації м. Дніпродзержинська, ОСОБА_4 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності відповідачів ОСОБА_4 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Баглійської районної адміністрації щодо несплати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2009-2015 роки - протиправною та зобовязання ОСОБА_4 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Баглійської районної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити йому щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2009-2015 роки відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням проведених виплат в сумі 27 990 гривень.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. Згідно із вимогами ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" зі змінами від 25.12.1998 року № 367- XIV, учасникам бойових дій повинна щорічно, до 05 травня, виплачуватися разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Згідно зі статтею 4 Закону N 3551-ХІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Однак законодавець вніс зміни до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказавши, що розмір виплат визначається КМУ в межах бюджетних призначень, встановлених законом про державний бюджет України, чим звузив та порушив права людей, оскільки значно зменшив такі виплати. В 2009 році постановою КМУ від 18 березня 2009 року № 211 встановлено наступні розміри виплат: інвалідам війни І групи 540 гри., інвалідам війни II групи 430 грн., інвалідам війни III групи 380 грн., учасникам бойових дій - 340 грн. У 2010 р. постановою Кабінету Міністрів від 07.04.2010 р. N 299 "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 р. встановлені наступні розміри: інвалідам І групи - 1000 гривень; інвалідам II групи - 900 гривень; інвалідам III групи - 800 гривень; учасникам бойових дій - 630 грн. Розмір допомоги у 2011 р. згідно із Постановою Кабінету міністрів України від 4 квітня 2011 р. N 341 складав інвалідам війни І групи 1000 грн., інвалідам війни II групи 900 грн., інвалідам війни III групи 800 грн, учасникам бойових дій - 630 гривень. У 2012 році розміри щорічної разової грошової допомоги до 05 травня - інвалідам І групи - 2200 гривень; інвалідам II групи - 1920 гривень; інвалідам III групи - 1720 гривень; учасникам бойових дій - 710 грн. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 149 "Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" у поточному році щорічна разова грошова допомога до 05 травня надаватиметься у таких розмірах: - інвалідам І групи - 2415 гривень; інвалідам II групи - 2110 гривень; інвалідам III групи - 1895 гривень; учасникам бойових дій - 745 гривень. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2014 р. № 102 «Деякі питання виплати у 2014 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" визначенні розміри грошової допомоги - І групи - 2575 гривень; II групи - 2250 гривень; III групи - 2020 гривень; учасникам бойових дій - 795 гривень. Постановою КМУ від 31 березня 2015 р. № 147 встановлено на 2015 рік - І групи 2 835 гривень; ІІ групи 2 475 гривень; III групи 2 200 гривень; учасникам бойових дій - 875 гривень. Водночас редакція частини п'ятої статті 12 Закону N 3551-XII, якою розмір грошової допомоги визначено у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, на час виникнення спірних відносин була чинною та іншими законодавчими актами, в тому числі Законом N 835-VI, не призупинялась і зміни до неї не вносились. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України окремих положень ст. 65 розділу 1, п.п. 61-63,66 розділу 2, п. З розділу З Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4,6-22,24-100 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» зазначено, що Закон України «Про державний бюджет України» є основним фінансовим документом і через своє спеціальне призначення не повинен регулювати відносини у інших сферах суспільного життя; Законом України «Про державний бюджет» не можна вносити зміни до інших Законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок призводить до скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина, а також тим, що Конституція України не надає Закону України "Про державний бюджет» юридичної сили вищої, ніж сила інших Законів. Зазначене Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, є обовязковими для виконання на території України і остаточними. Відповідно до змін, які були внесені підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-VI, та які визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N Ю-рп/2008. При таких обставинах застосування підзаконного нормативного акту - Постанов КМУ суперечить Закону України від 22 жовтня 1993 р. № 3551-XII- «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України). Відповідно до частини другої статті 2 Закону N 3551-XII нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними. Відповідно до вимог ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. З огляду на Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерел права, реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Таким чином право позивача на отримання щорічної одноразової грошової допомоги, як ветерану війни-учаснику бойових дій, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань, і разом з тим потребує фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України. Однак відповідачі не сплачували позивачу грошові виплати ані в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, ані навіть в мінімальних розмірах, встановлених вказаними вище постановами КМУ. ОСОБА_4 обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Дніпровської районної адміністрації жодної відповіді на звернення позивача не надали щодо розміру здійснених виплат. У 2009 році розмір мінімальної пенсії за віком складав 498 грн., у 2010 - 706 грн., у 2011 році - 764 грн., у 2012 році - 838 грн., у 2013 році - 894 грн., у 2014 році - 949 грн., у 2015 році - 949 грн. Таким чином, відповідачами не сплачено позивачу розмір грошової допомоги у розмірі семи мінімальних пенсій за віком за вказані роки в наступних розмірах: 2009 рік - 498x5= 2490 грн; 2010 рік - 706x5= 3530 грн; 2011 рік - 764x5=3820 грн.; 2012 рік - 838x5=4190грн., 2013 рік - 894x5=4470 грн., 2014 рік - 949x5=4745 грн.; 2015 рік - 949x5= 4745 грн. Всього за вказаний вище період позивачем не отримано грошової допомоги в сумі 27 990 грн.

Від відповідача ОСОБА_4 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надійшли письмові заперечення проти заявленого позову, в яких зазначено, що 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу». Відповідно п.15 ч.3 ст.3 дія цього Закону не поширюється на: «працівників державних підприємств, установ, організацій, інших субєктів господарювання державної форми власності, а також навчальних закладів, заснованих державними органами». Центр є державною установою, згідно ч. 1. Положення про Центр. Відповідно Наказом Міністерства соціальної політики України № 837 від 02.08.2016 внесено зміни до типового положення про центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, а саме: виключений п.9 щодо відношення до державної служби. Постановою КМУ від 14.09.2016 № 630 внесено зміни щодо оплати праці працівникам Центрів на основі Єдиної тарифної сітки для бюджетних установ. Враховуючи зазначене, ОСОБА_4 обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не є субєктом владних повноважень. Згідно ст. 17-1 того ж Закону України щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, є Міністерство соціальної політики України. Органом соціального захисту населення обласного рівня є Департамент соціального захисту населення ОСОБА_4 обласної державної адміністрації. Органом соціального захисту населення районного рівня є управління праці та соціального захисту населення Південної районної у м. Камянське ради. Центр не є жодним з цих органів. По суті Центр готує відомості на виплату (друкує та направляє до банківських установ) на підставі розпоряджень обласного та районних органів соціального захисту населення - субєктів владних повноважень.

Від відповідача ОСОБА_3 соціального захисту населення Адміністрації Південного району надійшли письмові заперечення проти заявленого позову, в яких зазначено, що згідно ст.17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня передбачених статтею 12 вказаного Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Тобто Міністерство соціальної політики здійснює виплату зазначеної допомоги шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних органів соціального захисту населення, а саме через Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ОСОБА_4 обласної державної адміністрації, який через відділення звязку або установи банків перераховує їх на особові рахунки громадян. Враховуючи вищевикладене, управління соціального захисту населення Південного району не може бути відповідачем по справі. На підставі статті 99 КАС України позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умов, якщо на цьому наполягає одна із сторін (ч.1 статті 100 КАС України).

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 183-2 КАСУ розгляд справи здійснюється в скороченому провадженні.

11.04.2016 року провадження вікрито ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Литвинчука В.П., 22.09.2016 року справу передано в порядку повторного автоматизованого розподілу даному складу суду у звязку зі звільненням судді Литвинчука В.П. з посади; ухвалою від 23.09.2016 року розгляд справи призначено в скороченому провадженні.

Суддя, вивчивши матеріали позову, заперечення відповідачів проти позову, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірним в межах даної справи є питання виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у 2009-2015 роках, розмір якої, як вважає позивач, не може встановлюватись постановами Кабінету Міністрів України з огляду на рішення Конституційного Суду України.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішень субєкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у ч. 3 ст.2 КАС України з урахуванням закріпленого ст.9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.93 № 3551 -XII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення звязку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що у період 2009- 2015 років позивачу нарахована та виплачена разова грошова допомога щорічно до 5 травня передбачена ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України та законіщ України, а також Указами Президента України та Постановами Верховної Ради України, прийнят і відповідно до Конституції та законів України.

Пунктом 11 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України встановлено, що законом про Державний бюджет України визначаються додаткові положення, що регламентують процес виконання бюджету.

До числа основних державних соціальних гарантій включаються розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат (ч.2 ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-111).

Разом з тим, у пп.2.1 п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду №20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України,

Частиною 2 статті 95 Конституції України встановлено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У ч.ч. 1, 2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто саме Законом України про Держбюджет затверджуються будь-які видатки на загальносуспільні потреби, в тому числі, видатки на виплату щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни та учасникам бойових дій.

Зазначене дає підстави для висновку, що встановлення постановою Кабінету Міністрів України розміру виплати разової грошової допомоги учасникам війни до 5 травня, як однієї із соціальних гарантій, вчиняється в межах повноважень останнього та з урахуванням відсутності відповідного регулювання такої виплати Законом та залежно від прожиткового мінімуму.

Отже, станом на час виплати позивачу вказаної соціальної виплати Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Оцінюючи дії відповідачів на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що призначаючи та виплачуючи позивачу грошову допомогу у розмірах, визначених відповідними Постановами Кабінету Міністрів України, відповідачі діяли на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, а тому підстави для задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідачів в частині недоплати щорічної разової допомоги позивачу як учаснику лойових дій, до 5 травня відсутні. Відповідно, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про зобов'язання здійснити нарахування у більшому розмірі грошової допомоги за 2009-2015 роки.

Як видно з матеріалів позову позивач звернувся до Центру по нарахуванню і виплаті допомог 18.11.2015 року з приводу отримання інформації щодо розміру виплаченої щорічної допомоги як учаснику бойових дій, тому заявлені позовні вимоги за період 2009-2015 рр. не можуть бути задоволені внаслідок пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом порушеного права включно, встановленого ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла на час звернення позивачем до суду, тобто на 30.03.2016 року, - тривалістю шість місяців, оскільки позивачем не заявлено клопотання про поновлення данного строку. На підставі статті 99 КАС України позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 12, 71, 99-100, 158-163,167, 171 КАСУ України, суддя

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Баглійської районної адміністрації м. Дніпродзержинська, ОСОБА_4 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги, - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі в 05 денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя Погребняк Т.Ю.