Справа № 343/1274/16-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Київ К/800/30175/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Мороз Л.Л., Горбатюка С.А., Шведа Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі Івано-Франківської області на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року у справі №343/1274/16-а за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі Івано-Франківської області про скасування постанов та поворот їх виконання, шляхом стягнення безпідставно утриманих коштів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі Івано-Франківської області, в якому просив: визнати протиправними та скасувати постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Долинському районі Івано-Франківської області від 28 березня 2016 року № 0906/495/495.1/18 та № 0906/495/495.1/19. Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Долинському районі Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 безпідставно утримані кошти у суму 5736 (п'ять тисяч сімсот тридцять шість) гривень 16 копійок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані постанови відповідача є протиправними, оскільки згідно ст.1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року, позовні вимоги задоволені. Визнані протиправними та скасовані постанови відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Долинському районі Івано-Франківської області від 28 березня 2016 року № 0906/495/495.1/18 та №0906/495/495.1/19. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Долинському районі Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 безпідставно утримані кошти у суму 5419,51 грн.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі Івано-Франківської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 24.11.2014р. обласною профпаталогічною МСЕК ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності трудового каліцтва та 65% втрати працездатності. За заявою позивача від 16.01.2015р. Відділенням призначено ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в сумі 82824 грн. та щомісячну страхову виплату в розмірі 2858,68 грн. з 24.11.2014р. При черговому огляді МСЕК 17.11.2015р. ОСОБА_1 встановлена стійка втрата працездатності - 60 % та надана ІІІ група інвалідності внаслідок трудового каліцтва.

За заявою позивача від 23.03.2016р. Відділенням зменшена щомісячна страхова виплата до 2638,68 грн., внаслідок наступного. При розгляді вказаної заяви, щодо нарахування і виплати індексації та перевірці справи про страхові виплати, Відділенням виявлена розбіжність між довідкою про середню заробітну плату для розрахунку страхових виплат, виданою ТзОВ „Вектор-Долина" від 05.12.2014р. №05-12, та записом у трудовій книжці позивача, щодо відпрацьованих календарних днів.

Встановлено, що при розрахунку середньомісячної заробітної плати перед настанням страхового випадку, ТОВ „Вектор-Долина" допустило помилку, вказавши, що позивачем відпрацьовано 3 календарних днів, а не п'ять, що вплинуло на суму призначеної щомісячної страхової виплати.

Згідно довідки, виданої ТОВ „Вектор-Долина" №05-12 від 05.12.2014р. середньомісячна заробітна плата позивача перед настанням страхового випадку становила 4397,97 грн., тоді як середня заробітна плата (дохід) перед настанням страхового випадку повинен становити 2638,78 грн. (433,44/5х30,44, де 433,44 грн. - заробітна плата, 5-кількість календарних днів, 30,44 грн. - середньомісячна кількість календарних днів).

У зв'язку з вказаним виникла переплата за період з 24.11.2014р. по 28.03.2016р. у розмірі 17216,55 грн., з метою повернення якої Відділенням винесені постанови від 28.03.2016р. №0906/495/495.1.18 та №0906/495/495.1.19, на виконання яких із страхових виплат позивача стягнуто за березень, квітень, травень та червень по 315,65 грн. щомісячно.

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Долинському районі Івано-Франківської області від 28.03.2016р. №0906/495/495.1.18 постановлено відраховувати із суми страхової виплати „щомісячна страхова виплата в разі стійкої втрати професійної працездатності" потерпілого ОСОБА_1 суму в розмірі 4152,91 грн. за кожний місяць, починаючи з 01.03.2016р. до погашення суми зайво виплачених коштів в розмірі 4152,91 грн.

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Долинському районі Івано-Франківської області від 28.03.2016р. №0906/495/495.1.19 постановлено відраховувати із суми страхової виплати „щомісячна страхова виплата в разі стійкої втрати професійної працездатності" потерпілого ОСОБА_1 суму в розмірі 20 відсотків за кожний місяць, починаючи з 01.03.2016р. до погашення суми зайво виплачених коштів в розмірі 13063,64 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що набуття позивачем отриманих коштів у розмірі 17216,55 грн., які є страховими виплатами, призначеними йому відповідачем, відбулось внаслідок виплати проведеної юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно обставин справи предметом спору є правомірність постанов відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Долинському районі Івано-Франківської області про повернення зайво виплаченої суми страхової виплати від 28 березня 2016 року №0906/495/495.1/18 та № 0906/495/495.1/19.

Відповідно до ч.1 ст.36 Розділу V Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999р. №1105-XIV, в редакції чинній на час призначення страхових виплат (далі - Закон №1105-XIV) страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно ч.7 ст.36 Закону №1105-XIV страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

На підставі ч.1 ст.42 Закону №1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я.

У відповідності до ч.9, ч.10 вказаної статті, середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв'язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Під час обчислення середньомісячного заробітку враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Згідно п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року №1266, в редакції чинній на час призначення страхових виплат, для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для розрахунку страхових виплат (крім страхування на випадок безробіття) та оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця, є період роботи за останнім основним місцем роботи (зайняття підприємницькою діяльністю) перед настанням страхового випадку, протягом якого застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески.

За положеннями п.6 вказаного Порядку у разі коли застрахована особа працювала та сплачувала страхові внески або за неї сплачувалися страхові внески менше ніж календарний місяць, середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється за фактично відпрацьований час перед настанням страхового випадку, крім розрахунку допомоги по вагітності та пологах за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням (приклад наведено у додатку 1).

Судом першої інстанції встановлено, що з акта перевірки додержання законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України №09-10-0037/305 від 22.06.2016р., вбачається, що в ході перевірки Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області встановлено, що ОСОБА_1 прийнято на роботу машиністом екскаватора 6-го розряду з 06.08.2014р. згідно Наказу „Про прийом на роботу" №11 від 06.08.2014р., нещасний випадок стався 11.08.2014р. (фактично відпрацьовано 5 календарних днів). Відділенням Фонду проведений перерахунок щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 за період з 24.11.2014р. по 29.02.2016р. на суму 17216,55 грн. як зайво нарахованих та виплачених сум без згоди ОСОБА_1, чим порушено вимоги п.1.9 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат.

У зв'язку з встановленим порушенням Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області винесений припис №09-10-0037/305-268 від 22.06.2016р.

Згідно з ч.9 ст.47 Закону №1105-XIV, суми, одержані в рахунок страхових виплат потерпілим або особою, яка має право на ці виплати, можуть бути утримані Фондом, якщо рішення про їх виплату прийнято на підставі підроблених документів або подано свідомо неправдиві відомості, а також якщо допущено помилку, яка впливає на суму страхових виплат.

Відповідно до п.19 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007р. № 24, в редакції чинній на час винесення оскаржуваних постанов, повернення зайво виплачених сум проводиться на підставі постанови робочих органів виконавчої дирекції Фонду, якщо потерпілі або особи, які мають на це право, не заперечують підстав і розміру відрахування. При кожній виплаті щомісячної страхової суми загальний розмір відрахування не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятдесяти відсотків щомісячної страхової виплати, яка належить до виплати потерпілому або особі, яка має на це право.

На підставі аналізу змісту вказаних норм суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що підставою для повернення Фонду сум (неправомірно отриманих або надлишково виплачених), одержаних потерпілим або особою, яка має право на ці виплати, є, зокрема, подання підроблених документів або свідомо неправдивих відомостей, а також помилка, яка впливає на суму страхових виплат. При цьому, ч.9 ст.47 Закону №1105-XIV не визначено осіб, з яких утримуються зазначені суми.

Згідно положень ч.2 ст.10 Закону №1105-XIV Фонд зобов'язаний, зокрема, забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом; стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.15 Закону №1105-XIV достовірність зазначених у документах даних перевіряється Фондом. У разі подання недостовірних відомостей, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.

На підставі ч.5 ст.15 Закону №1105-XIV роботодавець несе відповідальність за 1) порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення; 2) несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом; 3) подання недостовірних відомостей про використання коштів Фонду; 4) шкоду, заподіяну застрахованим особам або Фонду внаслідок невиконання або неналежного виконання обов'язків, визначених цим Законом.

Згідно п.1 та 2 ч.2 ст.16 Закону №1105-XIV застраховані особи зобов'язані: надавати страхувальнику, страховику достовірні документи, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та надаються соціальні послуги відповідно до цього Закону; своєчасно повідомляти страхувальника та страховика про обставини, що впливають на умови або зміни розміру матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Згідно ч.3 ст.16 Закону №1105-XIV застрахована особа несе відповідальність згідно із законом за незаконне одержання з її вини (підроблення, виправлення в документах, подання недостовірних відомостей тощо) матеріального забезпечення та соціальних послуг за соціальним страхуванням.

Судами встановлено, що позивач не порушив вищезазначені обов'язки, натомість помилка виникла у зв'язку з неправильним зазначенням бухгалтером підприємства кількості календарних днів.(3 дні замість 5-ти) у Довідці від 05.12.2014р про заробітну плату позивача, яка подавалась до Фонду бухгалтером, при цьому підроблення, виправлень в довідці, подання недостовірних відомостей з боку позивача не встановлено. Матеріали справи не містять доказів в підтвердження обставин, з якими норми Закону №1105-XIV пов'язують можливість утримання відповідачем сум страхових виплат з особи, що має право на такі виплати.

Крім того, згідно п.1 ч.1 ст.1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

З наведеної норми вбачається, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідач встановивши, що допущена помилка в розрахунку середньомісячної заробітної плати (доходу) перед настанням страхового випадку у Довідці №05-12 від 05.12.2014р., яка суттєво вплинула на суму призначеної щомісячної страхової виплати позивачу, за відсутності обставин, з якими норми Закону №1105-XIV пов'язують можливість утримання відповідачем сум страхових виплат з особи, що має право на такі виплати не мав встановлених законом підстав для прийняття спірних постанов про повернення зайво виплаченої суми страхової виплати.

Беручи до уваги, що на виконання неправомірних постанов з позивача були утримані кошти у розмірі 5419,51 гривень, судами обґрунтовано зазначено, щодо наявності підстав задоволення позовних вимог про стягнення з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Долинському районі Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 безпідставно утриманих коштів у зазначеній сумі.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Долинському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: