Справа № 2а-2556/11/1070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" листопада 2016 р. м. Київ К/9991/16033/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого судді: Бившевої Л.І.,

суддів: Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Шевчук П.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Белла-Трейд"

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2012 року

у справі № 2а-2556/11/1070

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Белла-Трейд"

до Баришівської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Белла-Трейд" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Баришівської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 16 травня 2011 року № та № .

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2011 року позовні вимоги було задоволено. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Баришівської об'єднаної державної податкової інспекції Київської області від 16 травня 2011 року № та № .

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2012 року скасовано постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2011 року та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Белла-Трейд", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2012 року та залишити в силі постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Белла-Трейд» зареєстровано 22 квітня 2003 року Виконавчим комітетом Березанської міської ради Київської області, як платник податку перебуває на обліку в Баришівській обєднаній державній податковій інспекції Київської області з 22 квітня 2003 року за № 28-984, зареєстровано як платник податку на додану вартість з 26 травня 2003 за № 14124116.

04 січня 2008 року між ТОВ «Белла-Трейд» та Торунським заводом перев'язних матеріалів А.Т. (ТZMO S.A.) було укладено договір доручення №1, за умовами якого, позивач зобов'язався від імені та за рахунок довірителя організувати проведення заходів на реєстрацію у Державній службі лікарських засобів та виробів медичного призначення при Міністерстві охорони здоров'я сертифікації продукції і одержання сертифікатів відповідності, а також проходження державної санітарно-гігієнічної експертизи та отримання висновків, на підставі укладених договорів на проведення реєстрації і сертифікації, проведення відповідних, передбачених українським законодавством, іспитів і тестувань продукції довірителя.

На виконання умов зазначеного договору між TOB «Белла-Трейд» та TOB «Сібакс» були укладені договори на організацію експертизи (досліджень) виробів медичного призначення та медичної техніки: №22/01-01 від 22 січня 2008 року, №22/01-02 від 22 січня 2008 року, №22/01/08-03 від 22 січня 2008 року, №22/01/08-04 від 22 січня 2008 року, №22/01/08-05 від 22 січня 2008 року, №22/01/08-06 від 22 січня 2008 року, №22/01/08-07 від 22 січня 2008 року, №22/01/08-08 від 22 січня 2008 року, №26/02/08-01 від 26 лютого 2008 року, №25/03/08-03 від 25 березня 2008 року, №08/04/08-04 від 08 квітня 2008 року, №07/07/08-01 від 07 липня 2008 року, 04/08/08-01 від 04 серпня 2008 року, №23/09/08-02 від 23 вересня 2008 року, №22/04/08-01 від 22 квітня 2008 року, №23/09/08-03 від 23 вересня 2008 року, №23/09/08-01 від 23 вересня 2008 року, №28/05/08-02 від 28 травня 2008 року.

У відповідності до умов вказаних договорів ТОВ «Сібакс» зобов'язувалось організовувати проведення експертиз (досліджень) на отримання свідоцтв про державну реєстрацію виробів медичного призначення для передачі ТОВ «Белла - Трейд».

На підставі наказу Баришівської ОДПІ від 22 квітня 2011 року № 194 заступником начальника відділу податкового контролю юридичних осіб Баришівської ОДПІ, згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Белла-Трейд» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з TOB «Сібакс» за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2009 року.

За результатами перевірки складено акт від 29 квітня 2011 року № 405/23/32119145, з якого вбачається, що 03 червня 2010 року під час перевірки ТОВ «Белла -Трейд» направлявся запит до ДПІ в Голосіївському районі м. Києва та до ВПМ Броварської ОДПІ щодо підтвердження факту проведення фінансово-господарських взаємовідносин між TOB «Белла Трейд» та TOB «Сібакс».

Відповідно отриманої відповіді з ДПІ в Голосіївському районі м. Києва 06 травня 2010 року та 15 листопада 2010 року: підприємство TOB «Сібакс» перебуває на обліку в ДПІ у Голосіївському районі м. Києва з 20 квітня 2007 року, зареєстровано як платник ПДВ від 04 травня 2007 року № 100039438, свідоцтво платника ПДВ анульовано 28 жовтня 2010 року. Засновником підприємства являється ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_3), юридична адреса підприємства: м. Київ, вул. Лятошинського 4/А/289; фактичне місцезнаходження не встановлено. Стан платника згідно системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту 23 (місцезнаходження не встановлено).

Відповідно до інформації про види діяльності КВЕД з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України останній звіт підприємством подано до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва за жовтень 2010 року.

Також 18 серпня 2010 року до Баришівської ОДПІ надійшли матеріали з ВПМ Броварської ОДПІ в яких зазначено, що TOB «Сібакс» зареєстроване ОСОБА_2 за грошову винагороду та без мети здійснення фінансової діяльності, а саме: фактично згідно податкової звітності та наданих до перевірки документів у TOB „Сібакс" відсутні необхідні умови для здійснення діяльності зазначеній в установчих документах, а саме:

фактичне місцезнаходження підприємства за адресою м. Київ, вул. Лятошинського, б.4А/289 не встановлено (стан платника згідно системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту на рівні ДПА України 23- місцезнаходження не встановлено);

згідно податкової звітності у TOB „Сібакс" відсутні трудові ресурси - відповідно даних податкового розрахунку комунального податку за 4 квартал 2008 року поданого до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва 10 лютого 2009 року за № 350571, що підтверджується сплатою нарахованої суми податку, кількісний склад працівників за базовий податковий (звітний) період визначено в кількості 3 особи;

відсутні необхідні основні фонди та обладнання для виконання господарської діяльності, які виконувались протягом перевіряє мого періоду, що підтверджується податковою звітністю по TOB «Сібакс»;

до декларації з податку на прибуток поданої за 2008 рік Додаток К 1 не наданий, рядки 4.10 "Витрати на поліпшення основних фондів" та 07 "Сума амортизаційних відрахувань" декларацій з податку на прибуток підприємства надана без показників, тобто основні засоби та нематеріальні активи на підприємстві відсутні. Перевірити наявність покупних товарів, матеріалів, сировини (пального), комплектуючих виробів та напівфабрикатів на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції (у тому числі малоцінних предметів на складах) не є можливим у зв'язку відсутністю документів та інформації про наявність укладених договорів оренди складських приміщень. Не надається можливим встановити наявність та рух товарів, у тому числі залишків товарно-матеріальних цінностей. Відсутня інформація щодо наявності виробничих, складських чи офісних приміщень як на праві власності так і орендованих.

Також, до Баришівської ОДПІ надійшов висновок експерта Науково дослідного експертно-криміналістичного центру від 07 квітня 2010 року №395 яким підтверджено, що підписи виконані від імені ОСОБА_2 на установчих та звітних документах TOB «Сібакс» виконані не ОСОБА_2, а іншою особою.

У акті від 29 квітня 2011 року № 405/23/32119145 вказано, що фінансово-господарська діяльність TOB «Сібакс» здійснюється поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про не набуття належним чином цивільної право-дієздатності TOB «Сібакс, фінансово-господарські взаємовідносини між TOB «Сібакс» та контрагентами є фіктивними правочинами та такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами.

У відповідності до висновку акта перевірки від 29 квітня 2011 року № 405/23/32119145 встановлено:

завищення валових витрат на загальну суму 116989 грн. 95 коп., в т.ч. по періодах: ІІ квартал 2008 року - 52493 грн. 74 коп.; III квартал 2008 року 7107 грн. 92 коп.; IV квартал 2008 року 48793 грн. 87 коп.; І квартал 2009 року 8594 грн. 42 коп., чим порушено підпункт 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22 травня 1997 року № 283/97-ВР. У зв'язку з перенесенням збитків 2008 року вказані порушення призвели до заниження податку на прибуток за 1 квартал 2009 року на суму 29247 грн. 49 коп.;

занижено ПДВ у розмірі 44481 грн. 18 коп., в т.ч. по періодам: в квітні 2008 року - 14681 грн. 26 коп., травні 2008 року - 4137 грн. 13 коп., серпні 2008 року - 3106 грн. 08 коп., жовтні 2008 року - 6614 грн. 94 коп., лютому 2009 року - 15941 грн. 77 коп., чим порушено підпункт 7.4.1 пункту 7.4 статті 7, підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статі 7 Закону України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість".

На підставі акта перевірки Баришівською ОДПІ прийняті податкові повідомлення-рішення від 16 травня 2011 року № та № (а.с.78,79 том.І).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Торунським заводом перев'язних матеріалів А.Т. (ТZMO S.A.) було відшкодовано понесені позивачем витрати на організацію проведення заходів на реєстрацію у Державній службі лікарських засобів та виробів медичного призначення при Міністерстві охорони здоров'я сертифікації продукції і одержання сертифікатів відповідності на всі види виробів медичного призначення, які були перераховані ТОВ «Сібакс». У позивача були наявні всі первинні фінансово-господарські документи, на підставі яких позивач сформував валові витрати та податковий кредит. Господарські операції були фактично здійсненими, оскільки спричинили реальну зміну майнового стану платника податку. Рух активів у процесі здійснення господарської діяльності підтверджується податковими накладними.

Поряд з цим, суд вказав, що відповідачем не було надано рішень щодо фальсифікації договорів, актів виконаних робіт, податкових накладних, наданих відповідачу ТОВ "Сібакс" чи визнання договорів недійсними.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволені позовних вимог, виходив з того, що здійснені операції TOB «Сібакс» не є господарською діяльністю підприємства, в розумінні пункту 1.32 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" , оскільки у товариства відсутні необхідні умови для здійснення господарських операцій, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби.

При цьому, на договорах, актах виконаних робіт, податкових накладних, виписаних TOB «Сібакс» на адресу TOB «Белла Трейд», значиться підпис засновника та директора TOB «Сібакс» ОСОБА_2 який, згідно наданих ним свідчень, жодного відношення до функціонування даного підприємства не має та ніяких документів не підписував, що підтверджено висновком експерта Науково - дослідного експертно-криміналістичного центру від 07 квітня 2010 року № 395 та його особистими поясненнями даними оперуповноваженому ГВПМ ДПІ у Голосіївському районі м. Києва в квітні 2010 року.

Колегія суддів не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та вважає їх передчасними, з огляду на наступне.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає закон "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-ХIV (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до ст. 1 цього закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин 1 та 2 статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до часини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Платники податку на додану вартість, об'єкта, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначаються Законом України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР).

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону № 168/97-ВР передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг) та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

В силу положень підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих па суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Підпунктом 7.2.8 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» передбачено, що платники податку зобов'язані вести окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим податком. Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма І порядок заповнення яких визначаються відповідно до закону. Платник податку веде реєстр отриманих та виданих податкових накладних у документальному або електронному вигляді за Його вибором, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку продавця, який надав податкову накладну такому платнику податку.

Із системного аналізу положень пункту 1.7 статті 1, підпунктів 7.2.3, 7.2.8, 7.4.1, та 7.4.5 статті 7 Закону № 168/97-ВР вбачається, що податковий кредит є правом платника податку щодо зменшення податкових зобов'язань звітного періоду, яке виникає виключно за наявності податкових накладних. Закон забороняє включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни придбання товарів (робіт, послу), якщо ці суми не підтверджені податковими накладними, та передбачає відповідальність платника податків за порушення цих вимог у вигляді фінансових санкцій.

Згідно із статтею 3 Закону України від 28 грудня 1994 № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (далі - Закон № 334/94-ВР) об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 Закону 4 № 334/94-ВР, на суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 Закон № 334/94-ВР; на суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 Закону № 334/94-ВР).

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону 334/94-ВР під валовими витратами виробництва та обігу (далі - валові витрати) розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з пунктом 5.2.1. пункту 5.2 статті 5 Закону № 334/94-ВР визначено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітною періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі, витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, встановлених пунктами 5.3-5.7 статті 5 Закону № 334/94-ВР.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону № 334/94-ВР не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтвердженні відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення порядок формування фізичними особами-підприємцями доходів, отриманих від провадження господарської діяльності, та податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Слід зазначити, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним. При цьому, господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

При розгляді справи суди такі доводи органу влади мають перевіряти та оцінювати.

Між тим, судами обох інстанцій не перевірено факти, виявлені ДПІ, щодо фіктивної діяльності контрагента позивача, зокрема, наявності вироку суду щодо засновника, що може свідчить про безтоварність господарських операцій, та як наслідок виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.

Таким чином, оскільки у справі, яка розглядається, містяться відомості, що засновник та директор контрагента підприємства заперечує свою участь у створенні та діяльності такого контрагента, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, то перевірка та встановлення такої обставини має значення для правильного вирішення спору.

Вказані обставини входять до предмету доказування та підлягають обов'язковому встановленню судом, оскільки мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, подані позивачем документи не є достатніми доказами здійснення господарських операцій, а відтак, суд касаційної інстанції не може визнати законними і обґрунтованими судові рішення попередніх інстанцій, оскільки останні ухвалені без повного та всебічного з'ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі розкритий в частинах 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 138 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі. Для встановлення обставин, зазначених у частині першій цієї статті, у судовому засіданні заслуховуються пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, досліджуються письмові та речові докази, у тому числі носії інформації із записаною на них інформацією, висновки експертів.

Наведені порушення судами попередніх інстанцій вимог норм процесуального права щодо всебічного та повного встановлення обставин у справі, як такі, що могли призвести до неправильного вирішення справи і не можуть бути усунені судом касаційної інстанції з огляду на встановлені статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України межі перегляду справи судом касаційної інстанції, згідно частин 2 та 4 статті 227 цього Кодексу є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильного визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняте обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, ч. 2, ч. 4 ст. 227, ст. ст. 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Белла-Трейд" задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2011 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2012 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ____________ Л.І. Бившева

Судді: ____________ І.Я. Олендер

____________ Т.М. Шипуліна