Справа № 826/16988/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 грудня 2016 року № 826/16988/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Кобилянського К.М., Мазур А.С., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД»
до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києва, Державної фіскальної служби України
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» (надалі - позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач 1) Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач 2), в якому просить: визнати протиправними та скасувати рішення державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 20 жовтня 2016року № 115, Про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» (ІПН платника ПДВ 99, ); зобов'язати державну податкову інспекцію у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві поновити реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» (ІПН платника ПДВ 99, ) платником податку на додану вартість з дня скасування реєстрації; зобов'язати Державну фіскальну службу України поновити облікові дані та записи рахунків інтегрованої картки товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» (ІПН платника ПДВ 99, ) в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були наявні станом на 20.10.2016 - до прийняття рішення від 20 жовтня 2016року № 115 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підстав для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ у відповідача 1 не було.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав, наведених у адміністративному позові.

Представник відповідача 1 проти задоволення позову заперечував, свої доводи виклав в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

На адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від Відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких останній заперечує проти позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув представник відповідача 2, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ЛЮКС КОРД» є юридичною особою, яка зареєстрована 02.07.2015 року, ідентифікаційний код юридичної особи 39872543, як платник податку на додану вартість зареєстрований з 01.09.2015р. ІПН платника ПДВ 99.

ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві було прийнято рішення 20 жовтня 2016 року № 115, «Про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД», відповідно до п.п. «г» п.184.1 ст.184 ПК України, особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Позивач вважає дії відповідачів необґрунтованими незаконними та такими, що не відповідають нормам податкового законодавства та фактичним обставинам справи, а тому звернувся до Суду із відповідним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також, норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про часткове обґрунтування позовних вимог, виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від від 20 жовтня 2016року № 115, Про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» (ІПН платника ПДВ 99, ), Суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з ч. 180.1 ст. 181 ПК України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість, зокрема, є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку; 3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.

Порядок реєстрації особи як платника податку на додану вартість врегульований нормами статті 183 цього Кодексу. Особі, що реєструється як платник податку, присвоюється індивідуальний податковий номер, який використовується для сплати податку (п. 183.18 ст. 183 ПК України).

Порядок та випадки анулювання реєстрації особи як платника податку на додану вартість закріплений в статті 184 ПК України, а безпосередньо процедура реєстрації та анулювання реєстрації платника податку на додану вартість визначено Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.11.2014 р. № 1130, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.11.2014 р. за № 1456/26233 (надалі - Положення).

Відповідно до п. 3.1 розд. 3 «Реєстрація платників податку на додану вартість» зазначеного Положення, реєстрація осіб платниками ПДВ, перереєстрація платників ПДВ проводяться шляхом внесення записів до Реєстру із формуванням за кожним таким записом окремого ідентифікатора.

Особа є зареєстрованою платником ПДВ з відповідної дати реєстрації, внесеної до Реєстру. Реєстрація платника ПДВ є анульованою з дати виключення цього платника ПДВ з Реєстру згідно з розділом V цього Положення.

Одночасно, п. 5.5 розд. 5 «Анулювання реєстрації платників податку на додану вартість» зазначеного Положення встановлено, що анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах «б» - «з» цього пункту, здійснюється за ініціативою відповідного контролюючого органу.

Зокрема, положеннями пп. «г» п. 184.1 ст. 184 ПК України та пп. «г» п. 5.1 розд. 5 Положення передбачено, що реєстрація особи як платника податку на додану вартість діє до дати її анулювання, яка відбувається у випадку, якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Згідно п. 5.5 розд. 5 Положення, контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав. Рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Одним з таких документів, зокрема, є довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).

За наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов'язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства. Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу оформляється за формою № 6-РПДВ (додаток 5). Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника ПДВ обов'язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу. Дата підписання рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ уважається днем прийняття такого рішення. Рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у день підписання реєструються у журналі обліку рішень про анулювання реєстрації платників ПДВ за формою № 6-РЖ (додаток 6). Номер рішення відповідає порядковому номеру запису в цьому журналі (абз. 1 - 3 п. 5.6 розд. 5 цього Положення).

Анулювання реєстрації здійснюється на дату прийняття рішення контролюючим органом про анулювання реєстрації (абз. 1 п. 5.11 розд. 5 Положення).

Одночасно, у п. 5.10 розд. 5 Положення передбачено, що рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття спірного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «ЛЮКС КОРД» став висновок Контролюючого органу про подання позивачем протягом періоду з вересня 2015 року по вересень 2016 року податкових декларацій з податку на додану вартість з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, та відсутність за останні 12 календарних місяців обсягів оподатковуваних операцій.

Дане рішення прийняте відповідачем 1 на підставі: довідки про подання не подання платником ПДВ податковому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців від 20.10.2016 р. №708/26-59-12-01-27.

При цьому, позивачем до матеріалів позову було додано копію податкової декларації з податку на додану вартість за вересень - жовтень 2016 року, які містить відомості про придбання товарів (ВМД) з метою формування податкових зобов'язань та наявність у позивача податкових зобов'язань у розмірі 3557762 грн.

Відповідно до квитанції від 17 жовтня.2016 р. (14:19:24) податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2016 року Контролюючим органом в електронному вигляді була прийнята, а квитанція №2 від 17 жовтня 2016 р. зареєстрована (прийнята) Контролюючим органом.

Суд звертає увагу, що спірне рішення винесено 20 жовтня 2016 року, а Позивачем в період з 21 - 30 вересня 2016 року, 07 жовтня 2016 року, 12 жовтня 2016 року, здійснив ряд оподаткованих операцій та сплатив ПДВ в складі митних платежів.

Відповідно до пп. 5.5 Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1130 від 14.11.2014 р., зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2014 р. Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав.

Виходячи з аналізу пп. 5.5 Положення, судом встановлено, що контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, тобто станом на винесення спірного рішення, а саме на 19.10.2016 року відповідач 1 був обізнаний про діяльність товариства, про сплату податку на додану вартість, і таким чином достовірно знав, що підстави які дають можливість позивачу скасувати реєстрацію платника ПДВ перестали існувати.

Позивач здійснював свої дії виходячи з того, що він є платником ПДВ, що підтверджено витягами з Єдиного реєстру податкових накладних, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 14.4. Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, (далі положення №1588) визначено - для забезпечення достовірності, повноти та актуальності реєстраційних частин облікових справ платників податків та відомостей про платників податків у реєстрах платників податків, а також для приведення у відповідність до вимог нормативно-правових актів документів із облікових справ платників податків може проводитись інвентаризація реєстраційних частин облікових справ платників податків.

З'ясування причин розбіжностей, що були виявлені за результатами інвентаризації, їх усунення, актуалізація Єдиного банку даних юридичних осіб чи інших реєстрів платників податків, їх наповнення чи внесення змін, а також доукомплектування реєстраційних частин облікових справ платників податків відповідними документами може проводитись із залученням платників податків шляхом звірки.

Дані системи електронного адміністрування ПДВ позивача, які містяться в матеріалах справи, вказують на проведення операцій які є базою оподаткування ПДВ, що мало дати підстави для проведення спочатку інвентаризації передбаченої п.14.4 Положення №1588, залучити платника податків, з'ясувати його стан, а за результатами вжитих заходів прийняти остаточне рішення.

Суд зазначає, що норми п.п. «г» п. 184.1 статті 184 ПК України пов'язують право Контролюючих органів анулювати реєстрацію платника податку на додану вартість, а не обов'язок.

Разом з тим, Контролюючим органом при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано норм п.п. «г» п. 184.1 статті 184 ПК України, яка визначає період саме, « 12 послідовних податкових місяців».

В письмових запереченнях не зазначено, а в судовому засіданні не надано пояснення, чому відповідач 1 прийняв рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ достовірно знаючи, що платник податків здійснив оподатковані операції, відображав ці дані в системі адміністрування ПДВ і набув відповідні права передбачені ст.198 ПК України, які були порушені прийнятим оспорюваним рішенням.

Таким чином, Суду приходить до висновку, що відповідачем 1 не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» в даній частині підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо визнання протиправними та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 20 жовтня 2016року № 115, Про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» (ІПН платника ПДВ 99, ) є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язати Державну податкову інспекцію у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» (ІПН платника ПДВ 99, ) платником податку на додану вартість з дня скасування реєстрації, Суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 5.10 Положення № 1130, передбачено, що Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду. Рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності такого рішення актам законодавства, а також у разі скасування судових рішень чи записів у Єдиному державному реєстрі, на підставі яких було прийняте рішення про анулювання реєстрації. Підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за самостійним рішенням контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляється до Державної фіскальної служби України для внесення відповідних змін до Реєстру.

Отже, чинним законодавством України чітко визначено процедуру дій Контролюючого органу на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, та яким захищено права платника податків від неправомірних дій та рішень державної податкової інспекції з анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо зобов'язати державну податкову інспекцію у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» (ІПН платника ПДВ 99, ) платником податку на додану вартість з дня скасування реєстрації, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалах Вищого адміністративного суду України від 22.01.2015 р. по справі №К/800/26243/14, від 03.09.2014 р. по справі №К/9991/40097/11 та в Ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2014 року по справі №826/18178/13-а.

В частині позовних вимог щодо зобов'язати Державну фіскальну службу України поновити облікові дані та записи рахунків інтегрованої картки товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» (ІПН платника ПДВ 99, ) в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були наявні станом на 20.10.2016 - до прийняття рішення від 20 жовтня 2016року № 115 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, Суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 49.2, 49.4 ст. 49 ПК України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з п. 192.1 ст. 192 ПК України розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка видана їх отримувачу - платнику податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.10 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що подання в електроному вигляді податкової звітності з ПДВ, реєстрація розрахунків коригування та податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є обов'язком відповідного платника податку.

Згідно з п. 201.8 ст. 201 ПК України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивачу було протиправно анульовано свідоцтво платника ПДВ, то його фактично було позбавлено права на складання податкових накладних і податкової звітності з ПДВ, що у свою чергу унеможливило виконання товариством кореспондуючого такому праву обов'язку з подання відповідних документів у електронному вигляді.

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (надалі - Порядок № 1246) після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.

Пунктом 7.3 р. ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233 (надалі - Інструкція № 233) передбачено, що після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту).

Згідно з п. 1 р. І Інструкції № 233 квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді.

Відповідно до п. 7.4 р. ІІІ Інструкції № 233 перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1246 для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

Згідно з п. 1 р. І Інструкції № 233 квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Відповідно до п. 7.4 р. ІІІ Інструкції № 233 підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Таким чином, процедура реєстрації податкових документів у базі даних податкових органів має загалом два етапи: перший етап - подання (направлення) платником податку електронного документа, який фіксується першою квитанцією; другий етап - приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді, який фіксується другою квитанцією.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Згідно п. 7.6 р. ІІІ Інструкції № 233 якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційнго зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Пунктом 9 Порядку № 1246 передбачено причини відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується, що у жовтні 2016 р. позивачем та на користь позивача до Єдиного реєстру податкових накладних було подано ряд податкових накладних та розрахунків коригування, отримання яких податковим органом підтверджується першими квитанціями.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем 1 підставою для неприйняття поданих документів слугувало те, що з 20.10.2016 р. позивач не був платником ПДВ.

Враховуючи, що спірне рішення про анулювання реєстрації позивача як платника ПДВ, підлягає скасуванню, то Суд вважає, що порушені права позивача щодо неприйняття електронних податкових документів з дня анулювання реєстрації - 20.10.2016 р. підлягають поновленню.

З огляду на викладене, враховуючи докази, які наявні в матеріалах справи, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо «ЛЮКС КОРД» (ІПН платника ПДВ 99, ) в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були наявні станом на 20.10.2016 - до прийняття рішення від 20 жовтня 2016року № 115 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Податковим органом не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов позивача підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 20.10.2016 року №115.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України поновити облікові дані та записи рахунків інтегрованої картки товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» (ІПН платника ПДВ 99, ) в системі електронного адміністрування ПДВ (СЕА) щодо суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які були наявні станом на 20.10.2016 - до моменту набрання судовим рішенням чинності.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києва за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» () судові витрати в сумі 1378,00 грн.

6. Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок державних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЮКС КОРД» () судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.М. Кобилянський

А.С. Мазур