Справа № 804/1497/16
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2016 рокусправа № 804/1497/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 300-к від 19.10.2015 року та поновити її на посаді начальника відділу укладання договорів оренди Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області з 22 жовтня 2015 року, а також стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального і матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач (ОСОБА_1М.) підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просила її задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю (ОСОБА_2І.) заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, що ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Відповідно до наказу Регіонального відділення від 30.03.2009 року №71-к начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській області ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за прогул (в тому числі відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин), на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористані календарні дні щорічної та додаткової відпустки.

Не погодившись з цим рішенням, позивач оскаржила його в судовому порядку. Так, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2010 року по справі № 2-569/2010 у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с. 67).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.07.2010 року, залишеною без змін згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2010 року скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 - закрито, у звязку з тим, що зазначені правовідносини підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 70, 92).

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про скасування наказу від 30.03.2009 року №71-к, поновлення на посаді начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2014 року у справі № 804/10605/14 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ відповідача №71-к від 30.03.2009 року, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській області з 31 березня 2009 року, стягнуто з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 178 946,46 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено (а.с. 65-66).

Зважаючи на обов'язковість негайного виконання постанови Дніпропетровського окружного суду від 09.10.2014 року у справі 804/10605/14, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 10.10.2014 року № 382-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 на виконання рішення суду», позивача було поновлено на посаді начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенні з 22 жовтня 2015 року.

За апеляційною скаргою відповідача, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 року, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2014 року скасовано, а позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, з підстав пропуску позивачем строків звернення до суду (а.с. 64).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України у відкритті касаційного провадження у цій справі було відмовлено.

На виконання ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 року, що набрало законної сили, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 300-к від 19.10.2015 року, скасовано наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області № 382-к від 10.10.2014 року «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 на виконання рішення суду» з 22.10.2015 року», а також визначено, що дія наказу Регіонального відділення від 30.03.2009 р. №71-к «Про звільнення ОСОБА_1М.» поновлена з 22 жовтня 2015 року.

Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ відповідача винесений на виконання рішення суду, а тому підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів пункту 5 статті 30 Закону України «Про державну службу» визначено, що однією із підстав для припинення державної служби є виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнено наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 30.03.2009 року №71-к з займаної посади за прогул на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

За результатом судового оскарження наказ відповідача від 30.03.2009 року № 71-к є чинним.

Так, за результатами оскарження відповідачем постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2014 року по справі № 804/10605/14, наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 30.03.2009 року №71-к про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, було остаточно залишено в силі на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.01.2015 р., яка набрала чинності та у перегляді якої судом касаційної інстанції було відмовлено.

Доводи апелянта стосовно того, що в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2015 року відсутні вимоги щодо обовязкового звільнення позивача з посади, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що вказаним судовим рішенням було скасовано постанову суду першої інстанції, на підставі якої позивача поновлено на посаді начальника відділу укладання договорів оренди в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Таким чином, у зв'язу зі скасуванням судового рішення, яке було підставою для поновлення позивача на займаній посаді, залишився чинним наказ відповідача від 30.03.2009 року № 71-к "Про звільнення ОСОБА_1М.", а тому за відсутності законних підстав для проходження позивачем державної служби, відповідач правомірно прийняв наказ від 19.10. 2015 року № 300-к «Про скасування наказу Регіонального відділення від 10.10.2014 року №382-К «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 на виконання рішення суду».

Також доводи позивача стосовно того, що відповідачем при винесенні спірного наказу порушено приписи ч.3 ст. 40 КЗпП України, відповідно до яких не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці, колегія суддів розцінює критично з огляду на наступнє.

Частина 3 статті 40 КЗпП України містить обмеження на звільнення працівника лише з власної ініціативи власника, тобто забороняє звільняти працівників у період тимчасової непрацездатності і в період відпустки (будь-якої з відпусток, як вони класифікуються в ст. 4 Закону України "Про відпустки"). Це правило поширюється на всі випадки, коли звільнення кваліфікується як таке, що здійснене з ініціативи власника. Проте, в даному випадку відповідачем винесено спірний наказ саме на виконання судового рішення, а не з власної ініціативи.

Таким чином, приписи ч.3 ст.40 КЗпП України в даному випадку відповідачем не порушено.

Крім того, відповідно до приписів ст. 14 КАС України встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Також, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що відповідач при винесені оскаржуваного наказу діяв в межах свої повноважень та на підставі вимог чинного законодавства України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що постанова суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних взаємовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм матеріального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення, не встановлено.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст.160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року по справі № 804/1497/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай