Справа № 161/14727/16-а
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2016-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/883/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2016 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Подзіров А.О., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Луцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

07.11.2016 року представник позивач звернулась до суду з вищевказаним адміністративним позовом на обґрунтування якого вказавши, що станом на 2016 рік постійним місцем проживання ОСОБА_2 є США. 02 вересня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Луцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області про поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_2 Листом відповідача № 7486/02-15 від 04.10.2016 року було відмовлено в поновленні конституційного права позивача на отримання пенсії, з посиланням на те, що рішення про відновлення дії вищезазначених законодавчих актів України у редакції, чинній до внесення змін до них Верховною радою не приймалось, внаслідок цього порядок виплати пенсії передбачений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» залишився без змін, а тому підстав задовольнити вимоги позивача немає законних підстав.

Просить суд, визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати Луцьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити виплату пенсії ОСОБА_3 починаючи з 07 жовтня 2009 року, з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії, відповідно до ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»

До початку судового засідання від представників сторін надійшли заяви з клопотанням про розгляд справи без їхньої участі та судом постановлено розглядати справу у порядку письмового провадження.

Крім того, від представника відповідача Луцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області надійшло письмове заперечення в якому зазначено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне проживання за кордон йому необхідно особисто звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про припинення виплати пенсії. Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 до заяви про припинення виплати пенсії у звязку з виїздом за кордон подається закордонний паспорт з відповідним записом про виїзд на постійне місце проживання за кордон та талон про зняття з реєстрації за місцем постійного проживання. Заява про виплату пенсії у звязку з виїздом за кордон із резолюцією керівника органу, що призначає пенсію, про зняття з обліку та виплату пенсії за 6 місяців наперед направляється у підрозділ з виплати для її опрацювання. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером за віком (а.с. 11) і перебувала на обліку в Луцькому обєднаному Управління Пенсійного фонду України Волинської області як отримувач пенсії за віком.

02 вересня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Луцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області про поновлення виплати раніше призначеної пенсії ОСОБА_2 (а.с. 6 ).

Листом відповідача № 7486/02-15 від 04.10.2016 року представнику позивача було відмовлено в поновленні конституційного права позивача на отримання пенсії, з посиланням на те, що рішення про відновлення дії вищезазначених законодавчих актів України у редакції, чинній до внесення змін до них Верховною радою не приймалось, внаслідок цього порядок виплати пенсії передбачений Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» залишився без змін, а тому підстав задовольнити вимоги позивача немає законних підстав (а.с. 12 ).

Порядок призначення, перерахунку та виплати пенсії за віком, що є предметом спору в даній справі регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення», який набрав законної сили 01.01.1992 року, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав законної сили 01.01.2004 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію нарівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міждержавними угодами. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають:

1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;

2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачуються тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

Статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 р. визнано неконституційними положення п. 2 ч. 1 ст. 49, друге речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З аналізу положень ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» після визнання неконституційним другого речення ст. 51 Закону, суд вважає, що виплата пенсії під час перебування особи за кордоном не припиняється, якщо пенсіонер є громадянином України.

За таких обставин з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного Рішення, оскільки відпала така умова припинення виплати пенсії, як проживання пенсіонера за кордоном,то відповідно до вимог частини 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідач повинен був протягом 10 днів після з'ясування обставин наявності умов для відновлення виплати пенсії здійснити таке відновлення.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 є громадянкою України.

Судом також встановлено, що позивач виїхала на постійне місце проживання до США, тобто після набрання законної сили Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначення та припинення виплати пенсії, виплата позивачу пенсії за шість місяців наперед перед від'їздом за кордон здійснювалися на підставі вищенаведених законів України.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є такими, що ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 11, 158-163 КАС України, на підставі Закону України «Про державну службу», Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 р., суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 до Луцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії Луцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови у поновленні виплати раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_2 неправомірними.

Зобовязати Луцьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 починаючи з 07 жовтня 2009 року в розмірах відповідно до чинного законодавства.

Стягнути з Луцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Волинської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_4