Справа № 808/2966/16
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року (10 год. 15 хв.) Справа № 808/2966/16 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Запорізького слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі іменується позивач) звернулась із адміністративним позовом до Запорізького слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд:

- стягнути з Запорізького слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 2 288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) грн. 53 коп.;

- стягнути з Запорізького слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, яка на час звернення до суду (на 04.10.2016) склала 12608 (дванадцять тисяч шістсот вісім ) грн. 46 коп. (Ця сума зростає в залежності від дати остаточного розрахунку).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що наказом № 102 о/с від 15.07.2016 її звільнено за скороченням згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Проте, за твердженням позивача, Запорізький слідчий ізолятор управління Державної пенітенціарної служби України не в повному обсязі виплатив належні ОСОБА_1 кошти, у звязку із чим заборгованість станом на 04.10.2016 складала 2 288,53 грн. Виходячи з цього, позивач згідно положень ст. 117 КЗпП України просить суд стягнути з відповідача і середній заробіток за весь час затримки.

На протязі розгляду справи по суті позивач заявами від 19.10.2016, від 08.11.2016, від 21.11.2016, від 29.11.2016, від 07.12.2016 уточнював суму заборгованості відповідача та збільшував розмір належного до виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Заявою від 13.12.2016 ОСОБА_1 остаточно визначила заборгованість відповідача в розмірі 1826,60 грн. (2734,80 грн. 908,20 грн. (переплата), щодо вирішення питання по недорахованої матеріальної допомозі в сумі 1991 грн. залишила на розсуд суду). Відповідно до ст. 117 КЗпП України станом на 13.12.2016 сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку складає 24 545 грн. (151 доба х 162,55 грн. ).

Відповідач адміністративний позов не визнає, у долучених до справи письмових поясненнях та запереченнях на додаткові заяви позивача зазначено, що виплати згідно лікарняного, матеріальної допомоги, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку був проведений з ОСОБА_1 у серпні місяці, так як згідно плану асигнувань загального фонду бюджету на 2016 рік включені лише заробітна плата співробітників та засуджених із числа господарського обслуговування, які відбувають покарання в СІЗО (згідно ст. 120 КВК України). Виплату вихідної допомоги при скорочені не мали можливості запланувати в план асигнувань на 2016 рік, а відтак не мали можливості відразу здійснити повний розрахунок. Також зазначає, що після здійснених нарахувань та виплат встановлені наступні недоліки: переплата заробітної плати за липень 2016 року за 7 днів на суму 392,34 грн.; повторна оплата лікарняного на суму 1257,47 грн.; оплата вихідної допомоги на суму 861,50 грн. та недоплата компенсації за невикористану відпустку на суму 320,64 грн. У звязку із викладеним, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Клопотанням від 13.12.2016 вх. № 35494 позивач позовні вимоги, разом із заявами про уточнення, підтримує в повному обсязі. Просить розглянути справу в порядку письмового провадження.

У судове засідання 13.12.2016 прибули представники відповідача.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі іменується - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно зі статтею 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

18.04.1988 наказом № 66 від 15.04.1988 прийнята на посаду бухгалтера установи ЯЯ -310/181.

22.05.1995 ОСОБА_1 прийнята присяга державного службовця.

29.11.1999 Установа ЯЯ-310/181 перейменована на Запорізький слідчий ізолятор № 10 управління ДДУ ПВП у Запорізькій області.

17.04.2012 Запорізький слідчий ізолятор № 10 управління ДДУ ПВП у Запорізькій області перейменовано на Запорізький слідчий ізолятор управління Державної пенітенціарної служби України.

15.07.2016 ОСОБА_1 згідно наказу начальника № 102 о/с від 15.07.2016 звільнена з посади за ч. 1 п.1 ст. 40 КЗпП України (за скороченням).

Вважаючи, що з боку Запорізького слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України має місце заборгованість із виплати належних сум та у звязку із їх затримкою виплати, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

За правилами ч. 1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Перевіряючи наявність заборгованості у відповідача у невиплаті позивачу належних сум при звільнені суд виходить з поданих сторонами доказів, а саме: розрахункових листів, банківських виписок, табелів обліку робочого часу, розрахунків тощо.

Так, судом зясовано, що за 7 робочих днів липня 2016 року ОСОБА_1 нараховано згідно розрахункового листа № 4619: 1723 грн. посадовий оклад, 172,30 грн. особливі умови праці, 189,53 грн. високі показники (всього на суму 2 084,83 грн.), а також лікарняні 1257,47 грн., 3891,80 грн. відпускні та компенсація за невикористану відпустку, 4747,54 грн. вихідна допомога.

В той же час, нарахування за 7 робочих днів липня 2016 року мали бути здійсненні в наступному розмірі:

1) Посадовий оклад 1723:21х7=574,33 грн.;

Особливі умови праці 10% 574,33х0,10=57,43 грн.

Ранг державного службовця 55:21х7=18,33 грн.

За вислугу років 40% (574,33+57,43+18,33)х0,40=260,04 грн.

Високі досягнення у праці 10% (574,33+57,43+18,33+260,04)х0,10=91,01 грн.

Всього на загальну суму 1001,14 грн.

Вказаний розмір нарахувань узгоджується із розрахунком позивача, доданим до заяви від 13.12.2016, а також підтверджується і відповідачем в останньому розрахунку наданому суду 13.12.2016 вх. № 35488.

2) Розрахунок вихідної допомоги здійснюється відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок № 100) яким передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для розрахунку вихідної допомоги при звільненні провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбулось звільнення. При цьому час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. До цього часу відноситься і період простою. Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів за цей період. При цьому 2/3 тарифної ставки за час простою і дні простою не враховуються.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Заробітна плата за травень 2016 року (за мінусом разової премії 1723 грн.)= 4493,96 грн.

Заробітна плата за червень 2016 року (за мінусом лікарняних 1204,91 грн.) = 2068,21 грн.

Вихідна допомога має складати: (4493,96+2068,21):34х20 = 3860,10 грн.

Натомість в розрахунковому листі вихідна допомога нарахована ОСОБА_1 у розмірі 4747,54 грн., що на 887,44 грн. більше ніж має бути.

3) Розрахунок відпускних та компенсації за невикористану відпустку

Відповідно до статті 83 КЗпП України та статті 24 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 №504/96-ВР: «У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткові відпустки працівникам, які мають дітей.».

Згідно з п. 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців

роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У письмових поясненнях, які надає відповідач, він невірно обраховує базу нарахування відпускних та компенсації за невикористану відпустку, а саме замість розрахункового періоду в 12 місяців, що передують відпустці відповідач бере лише 2 попередніх місяці. З цього приводу суд зазначає, що в даному випадку, абз. 7,8 п.2 Порядку № 100 не може бути застосований, оскільки у травні 2016 року у позивачки не відбулось змін структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадового окладу.

Тому, нарахування мають вигляд : 71 554,60 грн. (заробітна плата за попередні 12 календарних місяців) 2 473,00 грн. (разові премії)= 69 081,60 грн.

Звідси, середньоденна з/п= 69081,60 грн. : 357 днів (за мінусом 9 святкових днів)= 193,51 грн.

Отже, відпускні за 5 календарних днів = 193,51 грн. х5 = 967,55 грн.

Компенсація за 20 днів відпустки = 193,51 х 20 = 3 870,20 грн.

У розрахунковому листі за липень 2016 року № 4619 компенсація за відпустку складає 3 891,80 грн., що на 21,60 грн. більше, ніж мало бути.

4) Матеріальна допомога на оздоровлення

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про державну службу» державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

У письмових поясненнях від 21.11.2016 ОСОБА_1 стверджує про те, що 13.06.2016 нею було подано разом із заявою про надання відпустки заява про надання матеріальної допомоги на оздоровлення, яка зареєстрована за № 330. Вказані обставини не заперечуються і відповідачем.

Як передбачено п. 2 Порядку № 100, в усіх інших випадках збереження середньої зарплати (крім оплати відпусток) середньомісячна зарплата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Правила розрахунку виплат, що обчислюються виходячи із середньої зарплати за останні 2 місяці роботи, наведено в п. 8 Порядку № 100.

Допомога визначається шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньоденна зарплата, у свою чергу, визначається діленням зарплати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на два сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяці згідно із графіком роботи установи, прийнятим із дотриманням вимог законодавства.

7469,49грн.+6216,96грн. -1723,00 грн. = 11963,45 грн.

Середньоденна з/п = 11963,45 : 37 (кількість відпрацьованих днів) = 323,34 грн.

середньомісячне число робочих днів = (19+21): 2 = 20

323,34 грн. х 20 = 6 466,80 грн.

Посилання відповідача у письмових поясненнях на положення ст. 54 Закону України «Про державну службу» суд вважає безпідставним, оскільки в ній йде мова про можливість надання працівникам матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

5) Лікарняні за липень 2016 року нараховані у розмірі 1257,47 грн. за якими у сторін розбіжності відсутні.

Таким чином, за даними відповідача при звільнені ОСОБА_1 нараховано до виплати 15 873,44 грн. (без вирахування прибуткового податку в розмірі 2857,22 грн. та військового збору в сумі 238,10 грн., а також 59,77 грн. внесків до профспілки). Відтак, сума належна до виплати за вирахуванням податків та зборів склала 12 718,35 грн.

Як встановлено судом за випискою за картковим рахунком клієнта ОСОБА_1 за період з 01.07.2016 по 15.09.2016 відповідачем фактично перераховано 10 617,78 грн.

Отже, фактична недоплата за розрахунковим листом склала 2 100,57 грн.

В той же час, за розрахунками суду, позивачці мала бути нарахована сума в розмірі 17 423,26 грн. (без вирахування прибуткового податку в розмірі 3136,19 грн. та військового збору в сумі 261,35 грн., а також 59,77 грн. внесків до профспілки).

Відтак, сума належна до виплати за вирахуванням податків та зборів складає 13 965,95 грн.

Отже, фактична недоплата за розрахунком суду склала 4 159,22 грн. (3 348,17 грн. за вирахуванням податків і зборів).

Таким чином, заборгованість Запорізького слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України перед позивачкою складає 4 159, 22 грн. (з урахуванням податків і зборів).

Суд також звертає увагу на те, що дійсно, з боку відповідача мала місце повторна виплата позивачу лікарняних у серпні 2016 року в розмірі 1257,47 грн. (без вирахування податків та зборів). Однак, враховуючи те, що під час розгляду справи по суті суд дійшов висновку про наявність заборгованості перед ОСОБА_1 при виплаті належних їй сум при звільнені, вказана сума 1012,27 грн., що надійшла на картковий рахунок позивача зарахована в рахунок заборгованості.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбовляє його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у звязку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

Разом із тим при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Такий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 27.04.2016 по справі № 6-113цс16.

Розмір належних до виплати позивачці сум склав 17 540,23 грн., сума заборгованості становить 4 113,60 грн., що становить 23,45 % від розміру належних до виплати сум.

Середній заробіток за весь час затримки становить 30 884,03 грн.:

(6216,96 грн. (зар.плата за травень 2016 року)+3278,12(заробітна плата за червень 2016 року)- 1723 грн. (разова премія) - 1204,91 грн. (лікарняні)= 6567,17 грн.: 34 дн. = 193,15 грн. (середньоденний заробіток);

193,15 грн. х 151 доба (кількість днів прострочки станом на час ухвалення рішення судом) = 29 165,65 грн.

Враховуючи принцип справедливості та співмірності підлягають стягненню кошти в сумі 6 839,34 грн. (29 165,65 грн. х 23,45 %: 100%).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з Запорізького слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 4 159,22 грн. (з урахуванням податків і зборів) та середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день винесення рішення у даній справі в сумі 6 839,34 грн. (з урахуванням податків і зборів).

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 12, 14, 86, 158 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Запорізького слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 4 159 (чотири тисячі сто пятдесят девять) грн. 22 коп. (з урахуванням податків і зборів).

Стягнути з Запорізького слідчого ізолятору управління Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день винесення рішення у даній справі в сумі 6 839 (шість тисяч вісімсот тридцять девять) грн. 34 коп. (з урахуванням податків і зборів).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко