Справа № 826/11101/16
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛИМАНСЬКА ЕНЕРДЖИ 1»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

третя особа: Державне підприємство «Енергоринок»,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛИМАНСЬКА ЕНЕРДЖИ 1» (далі – ТОВ «ЛИМАНСЬКА ЕНЕРДЖИ 1» звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП), в якому просило:

- визнати бездіяльність відповідача щодо невстановлення позивачу на вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року, січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015 року «зеленого» тарифу на рівні, не меншому фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, розрахованого згідно з статтею 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на дату встановлення роздрібних тарифів на електроенергію для споживачів, а саме: на 27 серпня 2014 року, 24 вересня 2014 року, 28 жовтня 2014 року, 25 листопада 2014 року, 24 грудня 2014 року, 26 січня 2015 року та 26 лютого 2015 року протиправною;

- зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо встановлення позивачу «зеленого» тарифу за розрахункові місяці вересень 2014 року, жовтень 2014 року, листопад 2014 року, грудень 2014 року, січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015 року у розмірі розрахованому на рівні, не меншому фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі статтею 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України відповідно на 27 серпня 2014 року, 24 вересня 2014 року, на 28 жовтня 2014 року, на 25 листопада 2014 року, на 24 грудня 2014 року, на 26 січня 2015 року та на 26 лютого 2016 року;

- зобов'язати відповідача розглянути питання щодо внесення змін до алгоритму оптового ринку електричної енергії, що передбачають здійснення ДП «Енергоринок» перерахувань позивачу додаткових коштів у розмірі різниці між вартістю фактично проданої позивачем за договором від 27 березня 2013 року № 9462/02 електроенергії, за «зеленим» тарифом, який відповідача було зобов'язано встановити на рівні не меншому за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу шляхом перерахування в євро «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі статтею 17-1 Закону України «Про електроенергетику» станом на 01 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на 27 серпня 2014 року, на 24 вересня 2014 року, 28 жовтня 2014 року, на 25 листопада 2014 року, на 24 грудня 2014 року, на 26 січня 2015 року, на 26 лютого 2015 року, та «зеленими» тарифами, фактично встановленими постановами відповідача відповідно від 31 липня 2014 року № 1072, 31 січня 2015 року № 157, від 27 лютого 2015 року № 493, за наслідками розгляду прийняти рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність відповідача та зобов’язано його вчинити певні дії щодо встановлення позивачу «зеленого тарифу за розрахункові місяці, а також зобов’язано НКРЕКП розглянути питання щодо внесення змін до алгоритму Оптового ринку електричної енергії.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга НКРЕКП, в якій відповідач просить скасувати рішення судів та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Як видно з доданих до касаційної скарги судових рішень, позивач є виробником електричної енергії. Постановою НКРЕКП від 06 грудня 2012 року № 1567 позивачу затверджено «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01 січня 2030 року.

27 березня 2013 року між позивачем та ДП «Енергоринок» укладено договір купівлі-продажу електричної енергії № 9462/02.

Згідно з абзацом 2 п. 2.3 вказаного Договору визначено, що НКРЕКП встановлює тариф на рівні роздрібного тарифу для споживачів другого класу напруги на січень 2009 року помноженого на коефіцієнт 4.8 (коефіцієнт відповідно до Закону України «Про електроенергетику»). Для малих гідроелектростанцій та суб'єктів господарювання, які виробляють електроенергію з енергії сонячного випромінювання, роздрібний тариф для споживачів другого класу напруги визначається із застосуванням тарифного коефіцієнта, що застосовується для пікового періоду часу (для тризонної тарифної класифікації).

П. 2.4 зазначеного Договору передбачено, що велична тарифу на електроенергію, яку позивач продає третій особі ДП «Енергоринок», не може бути меншою за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується в національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату. Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для позивача установлюється шляхом перерахування в євро величини «зеленого» тарифу, розрахованого відповідно до положень п. 2.3 Договору.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач зобов'язаний перераховувати «зелений» тариф на кожний розрахунковий місяць за встановленою формулою та на підставі курсу євро, офіційно встановленого Національним банком України станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць. Оскільки судом визнано бездіяльність відповідача, то суд вважав обґрунтованими позовні вимоги щодо зобов’язання НКРЕКП прийняти рішення щодо встановлення позивачу «зеленого» тарифу за розрахункові місяці. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, судом задоволено похідні позовні вимоги задля повного захисту прав позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) «зелений» тариф встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на електричну енергію, вироблену на об'єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах) з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за умови виконання вимог щодо місцевої складової, передбачених цим Законом.

Порядок встановлення та перегляду «зеленого» тарифу, як вірно вказано судами, регулюється Порядком встановлення, перегляду та припинення дії «зеленого» тарифу для суб'єктів господарської діяльності, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 1421 від 02.11.2012 року (далі – Порядок).

За змістом ст. 17-1 Закону України «Про електроенергетику» та відповідно до п.п. 1.4 - 1.7 Порядку «зелений» тариф встановлюється для кожного суб'єкта господарювання, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, за кожним видом альтернативної енергії та для кожного об'єкта електроенергетики (або для кожної черги будівництва електростанції (пускового комплексу).

Фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу для суб'єктів господарювання встановлюється шляхом перерахування у євро «зеленого» тарифу, розрахованого за правилами цього Закону, станом на 1 січня 2009 року за офіційним валютним курсом Національного банку України на зазначену дату.

«Зелений» тариф не може бути менший за фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу, який на кожну дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів перераховується у національну валюту за офіційним валютним курсом Національного банку України на таку дату.

Держава гарантує закріплення на законодавчому рівні на весь строк застосування «зеленого» тарифу вимог щодо закупівлі всієї електроенергії, виробленої на об'єктах електроенергетики, у тому числі введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), що використовують альтернативні джерела енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), і не проданої за договорами безпосередньо споживачам або енергопостачальним компаніям, за встановленим "зеленим" тарифом, а також щодо розрахунків за таку електроенергію у повному обсязі, у встановлені строки та грошовими коштами у порядку, встановленому законом.

За змістом п.п. 1.8.-1.9 Порядку «зелений» тариф перераховується на кожний розрахунковий місяць, яким для цілей Порядку є календарний місяць, на який перераховується «зелений» тариф.

З наведених норм судами зроблено правильний висновок, що відповідач зобов'язаний перераховувати «зелений» тариф на кожний розрахунковий місяць за встановленою формулою та на підставі курсу євро, офіційно встановленого Національним банком України станом на дату встановлення роздрібних тарифів для споживачів на розрахунковий місяць, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в частині протиправної бездіяльності НКРЕКП та відповідно про законність рішення судів в цій частині, оскільки відповідачем не наведено протилежного, а саме: виконання вказаних норм.

З огляду на встановлення судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, протиправної бездіяльності відповідача щодо невстановлення позивачу за певні періоди «зеленого» тарифу на рівні, не меншому фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу, розрахованого згідно зі статтею 17-1 Закону України «Про електроенергетику», суди дійшли вірного висновку про обґрунтованість і позовних вимог про зобов’язання відповідача прийняти рішення щодо встановлення позивачу «зеленого» тарифу за розрахункові місяці та зобов'язання відповідача розглянути питання щодо внесення змін до алгоритму оптового ринку електричної енергії задля повного захисту прав позивача.

Доводи касаційної скарги, які здебільшого стосуються порушень судами норм процесуального права, зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують. При цьому, касаційна скарга відповідача не містить заперечень щодо неправильного вирішення судами спору по суті, зокрема щодо відсутності незаконної бездіяльності з боку відповідача, відсутності порушеного права тощо.

Відповідно до норми пункту 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті – пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв’язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед