Справа № 826/13024/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 грудня 2016 року № 826/13024/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чепіль Н.М. про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі також позивач) до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі також Святошинське РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві,), старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чепіль Н.М. (надалі також старший державний виконавець Чепіль Н.М.) про визнаття протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №51436385 від 01.07.2016р., винесену старшим державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Чепіль Н.М.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постанова ВДАІ, на підставі якої відкрито виконавче провадження, подана до виконання з пропущенням строку пред'явлення її до виконання.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Відповідачі явку своїх уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, письмових заперечень та копії матеріалів, що були або мали бути взяті ними до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, допущенні бездіяльності, з приводу яких подано позов, суду не надали.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали судом встановлено наступне.

На підставі постанови ВДАІ Святошинського району міста Києва №ПС3 003908 виданої 14.03.2016р. щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави у сумі 510 грн., старшим державним виконавцем винесено постанову ВП №51436385 від 01.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження.

Вказана постанова відповідно до копії конверту із відбитком поштового відділення отримана позивачем 14.07.2016р.

Вважаючи, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства позивач звернувся із даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема, такі документи, як постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно ст.25 цього ж Закону, державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст.303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом 3-х місяців з дня винесення.

Окрім того, відповідно п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців.

Судом встановлено, що 14.03.2016р. винесено поставу ВДАІ серії ПС3 № 003908 про стягнення з позивача адміністративного штрафу у розмірі 255 грн., на підставі зазначеної постанови 01.07.2016р. старшим державним виконавцем Чепіль Н.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №51436385.

В той же час, відповідно до положень п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Враховуючи, що з дня винесення постанови ВДАІ про стягнення адміністративного штрафу пройшло більше ніж 3 місяці, беручи до уваги положення законодавства, що було чинне на час винесення оскаржуваної постанови, державний виконавець повинен був винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Беручи до уваги зазначене, оскільки старшим державним виконавцем Чепіль Н.М. не надано жодного належного доказу щодо поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд вважає що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №51436385 від 01.07.2016р. є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачі, як суб'єкти владних повноважень не виконали покладений на них законом обов'язок і не довели правомірність винесення оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51436385 від 01.07.2016р., винесену старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Чепіль Н.М.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко