Справа № 638/19009/16-а
Суддя: Наумова С. М.
Дата ухвалення: 2016-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/695/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2016 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м .Харкова ОСОБА_1, розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2, звернувся до суду із позовом до Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова в якому просить визнати дії Управління пенсійноо фонду України в Шевченківському районі м. Харкова щодо відмови у відновленні виплати раніше призначеної пенсії за вислугою років протиправними та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова відновити виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років з 01.06.2015 року.Також просить стягнути на її користь сплачений судовий збір.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона працювала в органах МВС України з листопада 1990 року, працює в органах прокуратури з листопада 1997 року та по теперішній час, та набула право на пенсію за вислугою років, у зв'язку з чим з листопада 2010 року отримувала пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

З 01.04.2015 року виплата пенсії за вислугою років їй була припинена відповідно до ст.12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вказаною статтею було передбачено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

з 01.06.2015 року відпали підстави для припинення виплати їй пенсії за вислугою років, оскільки вона з зазначеної дати не є особою, яка має право на призначення пенсії у порядку спеціального закону.

У зв'язку з цим, вона 27.08.2016 звернулася до Управління ПФУ в Шевченківському районі м.Харкова із заявою про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, виплата якої була припинена з 01.04.2015 року.

Розглянувши її заву УПФУ в Шевченківському районі м. Харкова листом №478/К-П від 05.09.2016 відмовило у відновленні виплати їй пенсії.

Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову у відновленні виплати раніше призначеної їй пенсії грубо порушує її конституційне право на пенсійне забезпечення, передбачене ст. 46 Конституції України. Виходячи із змісту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року, вважаю, що мої права на соціальний захист порушені відповідачем, починаючи з 01 червня 2015 року..

Відповідач, надав до суду письмові заперечення в яких, позовні вимоги не визнав та просив відмовити ОСОБА_2, в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213 від 02.03.2015 року було встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", Про державну службу", Про прокуратуру", Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України справу вирішено судом на підставі наявних у справі матеріалів і доказів, в порядку скороченого провадження, передбаченого п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно матеріалів справи та наявних в ній доказів, судом встановлено, що вона працювала в органах МВС України з листопада 1990 року, працює в органах прокуратури з листопада 1997 року та по теперішній час, та набула право на пенсію за вислугою років, у зв'язку з чим з листопада 2010 року отримувала пенсію, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

З 01.04.2015 року виплата пенсії за вислугою років їй була припинена відповідно до ст.12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Вказаною статтею було передбачено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

У зв'язку з цим, вона 27.08.2016 звернулася до Управління ПФУ в Шевченківському районі м.Харкова із заявою про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, виплата якої була припинена з 01.04.2015 року, оскільки вважає, що з 01.06.2015 року відпали підстави для припинення виплати їй пенсії за вислугою років, оскільки вона з зазначеної дати не є особою, яка має право на призначення пенсії у порядку спеціального закону

Розглянувши її заву УПФУ в Шевченківському районі м. Харкова листом №478/К-П від 05.09.2016 відмовило у відновленні виплати їй пенсії.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015р. № 911-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2016 року, внесено зміни до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, частину першу вказаної статті викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «;Про прокуратуру", «;Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється".

Таким чином, враховуючи, що позивач працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру", підстави для виплати йому з 01 січня 2016 року пенсії, відсутні.

Отже, припинивши з 01.04.2015 року виплату пенсії позивачу, відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 183-2 КАС України, суд,-

постановив:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Наумова С.М.