Справа № 803/1432/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Справа № 876/9081/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

26 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Північне регіональне управління), Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Луцький прикордонний загін) про визнання протиправними та скасування наказів № 488-АГ від 20.08.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності за п. «и» ст. 51 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, № 187-ос від 25.08.2016 року «Про звільнення з військової служби в запас» за п. «е», ч. 6, ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» (через службову невідповідність) без права носіння військової форми одягу, № 189-ос від 26.08.2016 року «По особовому складу», в частині виключення ОСОБА_2 із списків частини та всіх видів забезпечення, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_2 й подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову - про задоволення позову. Зокрема, апелянт зазначив, що він проходив службу у Луцькому прикордонному загоні на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Піща» II категорії (тип Б) у званні старшини. Однак, згідно оскаржуваних наказів його безпідставно було притягнуто до відповідальності і звільнено зі служби. Вважає, що не здійснював порушення, адже не міг виконати наказ щодо переміщення до Східного регіонального управління, так як вимушений здійснювати догляд за малолітньою дочкою і подав рапорт про надання йому відпустки по догляду за дитиною без збереження грошового забезпечення. Докази належного розгляду рапорту відсутні. Також суд безпідставно взяв до уваги негативну характеристику і залишив поза увагою позитивну. Також не взято до уваги, що дисциплінарні стягнення, про які вказано в послужному списку, фактично не накладалися. Крім того, службове розслідування проводили особи, зацікавлені у звільненні позивача з військової служби. Вважає, що видані відповідачами накази у частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності, звільнення з військової служби через службову невідповідність, виключення його зі списків частини і усіх видів забезпечення з 26 червня 2016 року є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки рішення про його звільнення через службову невідповідність приймалися упереджено, без з`ясування всіх обставин, неврахування його позитивної характеристики, шляхом неправомірного проведення позачергової атестації і проведення службового розслідування з порушенням встановленого порядку.

Апелянт у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом від 30.07.2013 року в Луцькому прикордонному загоні на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Піща» II категорії (тип Б) у званні старшини.

Згідно наказу адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.07.2016 року № 685-ос старшину ОСОБА_2 зараховано в розпорядження з подальшим призначенням на рівну посаду або (за згодою військовослужбовця) на вищу посаду: начальника 1 прикордонного загону (Донецький прикордонний загін, 1 категорії) Східного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України, інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Піща».

02.08.2016 року старшина ОСОБА_2 згідно розпорядження начальника Луцького прикордонного загону від 25.07.2016 року № Т/30-9288 прибув до управління прикордонного загону для розрахунку та виключення із списків особового складу загону у зв'язку з вибуттям для подальшого проходження служби до підрозділів охорони кордону Східного регіонального управління.

02.08.2016 року заступником начальника Луцького прикордонного загону - начальником відділу персоналу полковником Закладним В.О., який головував на вказаній атестаційній комісії, в присутності заступника начальника відділу кадрів майора Плюща П.П., старшого юрисконсульта групи правового забезпечення майора юстиції Плеханова Ю.О., начальника відділення по роботі з персоналом відділу персоналу майора Петрів О.І., відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.07.2016 року № 685-ос, віддано наказ старшині ОСОБА_2 вибути для подальшого проходження військової служби до Східного регіонального управління.

Однак, старшина ОСОБА_2 відмовився виконати цей наказ.

02.08.2016 року за цим фактом було призначено службове розслідування.

10.08.2016 року за результатами службового розслідування було видано наказ начальника прикордонного загону № 1241-аг, на підставі якого копію висновку та матеріалів службового розслідування було направлено до Північного регіонального управління, для прийняття відповідного рішення.

20.08.2016 року начальником Північного регіонального управління було видано наказ № 488-аг «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на ОСОБА_2 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

3 метою реалізації дисциплінарного стягнення було видано наказ начальника Північного регіонального управління від 25.08.2016 року № 187-ос про звільнення позивача з військової служби в запас за пунктом «е» (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Наказом начальника прикордонного загону від 26.08.2016 року № 189-ос, після розрахунку ОСОБА_2 було виключено зі списків та всіх видів забезпечення.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про законність оскаржуваних наказів з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі - Закон № 2232-ХІІ), Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України № 1115/2009 від 29 грудня 2009 року (далі - Положення № 1115/2009) та Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» № 551-XIV від 24 березня 1999 року (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов'язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Сутність військової дисципліни, обов'язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Так, за приписами ст.ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов'язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина 3 статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно з частиною 1 статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов'язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Як передбачає стаття 62 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання із звільненням з військової служби у запас.

Відповідно до вимог статтей 83, 84, 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно пунктів 1.2, 1.4 та 1.5 Інструкції про порядок атестування військовослужбовців Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби від 28.09.2012 року № 771 установлюються такі види атестування: планове первинне, планове періодичне та позапланове. Плановому тестуванню підлягають, зокрема, військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, - перед закінченням строку контракту, але не пізніше ніж за три місяці до його закінчення. Позапланове атестування окремих категорій військовослужбовців проводиться за рішенням Голови Державної прикордонної служби України на виконання рішень вищестоящих органів та з метою організації виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань. Позаплановому атестуванню не підлягають військовослужбовці, після попереднього атестування яких минуло менше одного року.

Так 28.12.2015 року наказом начальника Луцького прикордонного загону № 1921-аг затверджено Положення про атестаційну комісію Луцького прикордонного загону. Атестаційна комісія Луцького прикордонного загону створена в управлінні Луцького прикордонного загону для проведення атестування військовослужбовців, забезпечення правильного добору, розстановки, виховання і вдосконалення підготовки військовослужбовців прикордонного загону.

14.01.2016 року було проведено засідання атестаційної комісії Луцького прикордонного загону та було розглянуто питання планування заміни військовослужбовців, які проходять службу в органах Східного регіонального управління на виконання розпорядження АДПСУ від 22.12.2015 року № Т/30-12115.

З витягу з протоколу засідання атестаційної комісії Луцького прикордонного загону від 14.01.2016 року № 3 дослідженого в судовому засіданні вбачається, що на засіданні комісії розглядалось також питання щодо позивача та комісією прийнято рішення, рекомендувати начальнику прикордонного загону зарахувати військовослужбовця в резерв для заміни до розгляду питання щодо переміщення військовослужбовця.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.07.2016 року № 685-ос зараховано в розпорядження з подальшим призначенням на рівну посаду або (за згодою військовослужбовця) на вищу посаду в тому числі начальника 1 прикордонного загону (Донецький прикордонний загін, 1 категорії) Східного регіонального управління (1 категорії) Державної прикордонної служби України, інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Піща» старшину ОСОБА_2

Вихідною телеграмою № 399 від 25.07.2016 року по електронній пошті ДПСУ наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.07.2016 року № 685-ос з Луцького прикордонного загону направлено начальникам відділів прикордонної служби, та отримано відділом прикордонної служби «Піща» 25.07.2016 року о 20:40 год.

Відповідно до статті 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України 02.08.2016 року на засіданні атестаційної комісії Луцького прикордонного загону (протокол № 29) по розгляду питання зарахування військовослужбовців в розпорядження Східного регіонального управління, яка згідно п. 1 Положення про атестаційну комісію дослідженого в судовому засіданні є постійно діючим колегіальним органом і створена не лише для проведення атестування військовослужбовців, а й для забезпечення правильного добору, розстановки та підготовки військовослужбовців прикордонного загону, до старшини ОСОБА_2 було доведено наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.07.2016 року № 685-ос про вибуття для подальшого проходження військової служби до Східного регіонального управління.

Крім того, як встановлено судом, 25.07.2016 року ОСОБА_2 подав начальнику відділу прикордонної служби «Піща» рапорт в якому просив виключити його зі списку відібраних для прямої заміни військовослужбовців, які виконують завдання у зоні проведення АТО у звязку з сімейними обставинами, а саме потребою у догляді за донькою. Як встановлено в судовому засіданні даний рапорт було скеровано до розгляду на засідання комісії від 02.08.2016 року.

У подальшому, 02.08.2016 року заступником начальника Луцького прикордонного загону - начальником відділу персоналу було віддано наказ позивачу вибути для подальшого проходження військової служби до Східного регіонального управління і як вбачається з довідки про зарахування в розпорядження і до 05.08.2016 року прибути в адміністрацію 11 прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України (а.с. 143).

Однак, службовим розслідуванням встановлено, що позивач відкрито відмовився виконати цей наказ.

Згідно письмових пояснень інспектора прикордонної служби 3 категорії відділу прикордонної служби «Піща» старшини ОСОБА_2 він відмовився виконати наказ у зв'язку з сімейними обставинами та станом здоров'я (а.с. 149) .

Отже, суд правильно визнав доведеним факт відмови позивача виконати наказ щодо переміщення до Східного регіонального управління.

За таких обставин позивач порушив вимоги статтей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Отже, встановлено факт невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни дисциплінарного правопорушення, що є дисциплінарним порушенням.

Питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовців регулюється спеціальним законодавством, а саме Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Підставами для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначеними статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, є невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов'язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Отже, для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення. Вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Звільнення з військової служби за службовою невідповідністю як вид стягнення передбачено п. «и» ст. 51 Дисциплінарного статуту ЗСУ, а право начальника регіонального управління на застосування такого стягнення передбачено ч. 4 ст. 12 та ст. 61 цього ж статуту.

Тобто, накладаючи на старшину ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення - звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю, начальник Північного регіонального управління діяв в межах своїх повноважень.

Також Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року № 1275 - VII, внесено зміни до частини 8 статті 26 Закону № 2232, якою передбачено звільнення військовослужбовців саме під час дії особливого періоду. Серед іншого у підпункті «е» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону № 2232 зазначено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини «через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов'язків».

Особливий період та момент його настання визначено статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме - це період функціонування: національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов'язку. При цьому, таке функціонування здійснюється щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначено з якого часу настає особливий період, а саме: з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

Окрім того, у відповідності до частини 8 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Таким чином, з моменту оголошення указом Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» рішення про часткову мобілізацію, настав особливий період в тому числі і особливий період функціонування Збройних Сил і інших військових формувань, а відтак і в розумінні статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» настав і особливий період в державі.

Окрім того, пунктом 5 Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року № 15/2015 визначено завдання Кабінету Міністрів України, а саме: перевести національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду в обсягах, що гарантують безперебійне забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань України під час виконання покладених на них завдань, привести визначені галузі, підприємства, установи та організації у ступінь повної готовності; установити з метою мінімізації негативних наслідків для економіки держави обмеження під час виконання мобілізаційних завдань та довести їх до визначених суб'єктів національної економіки, які переводяться на функціонування в умовах особливого періоду, з введенням ступеня повна готовність.

Крім того, згідно пункту 8 цього Указу, місцевим органам виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування, із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності визначено організувати і забезпечити з установленому порядку: своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Наведені вище норми Указу Президента України прямо вказують на існування особливого періоду, як на момент звільнення позивача з військової служби, так і по теперішній час.

При цьому, чинним законодавством України передбачено повернення до стану в державі, який існував до особливого періоду.

Так, згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Як на момент звільнення позивача з військової служби так і по теперішній час жодних рішень Президента України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу, не було.

Доводи апелянта про подання ним рапорту про надання йому відпустки за сімейними обставинами для догляду за дитиною і відповідно відсутність підстав для зміни місця служби, то такі є безпідставним, адже позивач є військовослужбовцем і зобов'язаний виконувати накази командира, подання такого рапорту не звільняє військовослужбовця від обов'язку виконати наказ.

Доводи апелянта щодо незаконності проведення службового розслідування через участь у складі комісії полковника Закладного В.О., заступника начальника відділу кадрів Плюща П.П., майора Ніколайко М.М., які, на його думку, зацікавлені у наслідках розслідування, апеляційний суд відхиляє, так як не встановлено жодних підстав для необ'єктивності і бажання звільнення позивача зі служби.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо незаконності накладання стягнення у вигляді звільнення з військової служби через неврахування позитивої характеристики і відсутність дисциплінарних стягнень, адже вид стягнення обирає командир з урахуванням тяжкості проступку, а тому враховуючи характер порушення - невиконання наказу про вибуття для проходження служби до Східного регіону, а також наявність у позивача трьох дисциплінарних стягнень, які зафіксовані належним чином і не скасовані в усановленому порядку, відсутні підстави вважати, що таке обрано неправильно.

Отже, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що викладені в оскаржуваній постанові Волинського окружного адміністративнго суду.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі № 803/1432/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 27 грудня 2016 року.