Справа № 804/5541/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2016 р. Справа № 804/5541/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Черніженко К.Е,
представника позивача: ОСОБА_1,
представника відповідача: ОСОБА_2,
представника третьої особи: ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Мол»
до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Приватне підприємство «Орім»,
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В обґрунтування предявленого позову зазначалося, що відповідач за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього сум податку на прибуток та податку на додану вартість, оскільки позивач правомірно включив до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток, відповідні суми витрат за господарською операцією з контрагентом ПП «Орім», а також правомірно відніс до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість згідно з податковими накладними, виписаними означеним контрагентом. При цьому вказаний правочин недійсним в судовому порядку не визнавався та є реальним, що посвідчується відповідними первинними документами, які були надані до перевірки, а акт перевірки не містить фактів, які б спростовували підтвердження цими первинними документами відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між сторонами даного правочину. Не спростовують факту реальності господарської операції позивача з цим субєктом господарювання висновки податкової інформації ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, оскільки з неї вачається, що перевірці підлягали взаємовідносини ПП «Орім» з іншими субєктами господарювання, а не з позивачем. При цьому, позивач не повинен відповідати за будь-які порушення податкового законодавства з боку своїх контрагентів, оскільки, навіть якщо контрагенти позивача та контрагенти третьої-четвертої ланки і допускали будь-які порушення податкового законодавства, то позивач, як платник податків, не несе жодної відповідальності за порушення іншими платниками податків законодавчих вимог. Наявність деяких незначних недоліків первинних документів, як-то, наприклад, в актах виконаних роботах не міститься детального описання змісту та обсягу господарської операції, не спростовує реальність цих господарських відносин, за наявності інших первинних документів, які у сукупності підтверджують їх реальність.
У судовому засіданні представник позивача підтримав предявлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача у судовому засіданні надав пояснення, в яких зазначав, що між ПП «Орім» та ТОВ «Інтер-мол» дійсно мали місце господарські взаємовідносини за договором про надання маркетингових послуг, на виконання якого ПП «Орім» провело маркетингові дослідження відносно реалізації продукції позивача ТМ «Томаківка» у мережі магазинів ТОВ «АТБ-маркет», про що склало відповідні звіти, де відображені зміст та обсяг господарської операції. При цьому інформація, викладена в акті перевірки позивача, відносно того, що за податковою адресою ПП «Орім» посадові особи цього субєкта господарювання відсутні, а також відносно того, що у ПП «Орім» відсутні необхідні трудові та матеріальні ресурси для здійснення господарської діяльності, не відповідає дійсності, так як за звітом 1-ДФ на ПП «Орім» працює 21 особа і підприємство має стан « 0» - платник податків за основним місцем обліку. Директор ПП «Орім» ОСОБА_4мешкає за адресою своєї реєстрації, не переховується, до нього дійсно приходили працівники податкової міліції, яким він підтвердив, що є директором ПП «Орім»,однак, інших пояснень не захотів давати, бо вони не запрошували його для надання пояснень у встановленому законом порядку.
Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Мол» (далі ТОВ «Інтер-Мол») перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області).
За результатами проведеної перевірки складено акт від 30.12.2015р. № 3216/04-62-22-02/32831474, яким зафіксовано встановлене під час перевірки допущення позивачем порушення приписів:
- п.п. 138.1.1, п.138.1, п.138.2, ст. 138, п.п.139.1.9, п.139.1,ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 760902,00грн., у тому числі за 2014 року у сумі 760902,00грн.;
ТОВ «Інтер-мол» не погодилося за даним актом перевірки та подало на нього заперечення від 14.01.2016р.
З урахуванням означеного та відповідно до п.п. 78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК України ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань, викладених в заперечені від 14.01.2016р. №14 (вх. №1173/10 від 15.01.2016р.)
За результатами проведеної перевірки складено акт від 05.02.2015р. № 179/04-62-22-02/32831474, яким зафіксовано встановлене під час перевірки допущення позивачем порушення приписів:
Висновки означеного акту перевірки обґрунтовані тим, що в ході її проведення встановлено порушення позивачем вимог чинного законодавства, які призвели до заниження податку на прибуток приватних підприємств та податку на додану вартість. Так, надані до перевірки акти здачі-прийняття робіт оформленні з порушенням норм чинного законодавства, у звязку з чим не можливо встановити зміст та обсяг господарської операції.
При цьому позивачем до перевірки не надано звітів про проведене маркетингове дослідження, та не надано найменування торгових мереж, у яких проведені дослідження, залишки товарів. Крім того з отриманої податкової інформації від ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управляння ДФС у Київській області вбачається, що ПП «Орім» не має трудових та матеріальних ресурсів, виробничих потужностей, транспортних засобів для здійснення господарської діяльності. Також зазначений контрагент перебуває у стані 9 та не має виду діяльності (код КВЕД) «надання маркетингових послуг».
На підставі акту перевірки від 05.02.2015р. № 179/04-62-22-02/32831474 ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області було винесено наступні податкові повідомлення рішення:
Не погодившись з означеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся в адміністративному порядку для їх оскарження, проте рішеннями вищестоящих органів ДФС скарги позивача залишені без задоволення, у звязку з чим останній звернувся з позовом про їх скасування до суду.
Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправними та скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень, суд зважає на наступне.
Так, відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств, зокрема, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Згідно п.138.2 ст.138 Податкового кодекс України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п. «г» п.п.138.10.3 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України до складу інших витрат, зокрема, включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, в тому числі, витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів.
Згідно з п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
За приписами п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх подальшого використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6 цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Судом встановлено, що ТОВ «Інтер-мол» є виробником власної харчової продукції під своєю торговою маркою ТМ «Томаківка», яку постачає на продаж в торгівельні мережі, зокрема, ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», з яким також укладений договір постачання.
З метою збільшення обсягів продажу своєї продукції, між ТОВ «Інтер-Мол» (Замовник) та ПП «Орім» (Виконавець) було укладено договір про надання маркетингових послуг від 01.10.2014р. №395, відповідно до якого Виконавець зобовязується надати Замовнику послуги, а Замовник зобовязується прийняти їх та оплатити належним чином.
Відповідно до п.1.2 вказаного договору перелік і види послуг, які Виконавець надає Замовнику вказується в додатку №1 (таблиця) до даного Договору, який являється невідємною його частиною.
Згідно з п.3.1 договору вартість послуг вказується в додатках до договору, які являються невідємною його частиною. Звітним періодом по даному договору являється 1 календарний місяць.
Відповідно до п.4.1 договору по закінченню надання передбачених дійсним договором послуг Виконавець, передає замовнику акт здачі приймання наданих послуг у двох примірниках підписаних уповноваженою особою Виконавця та печаткою Виконавця. Для отримання акта здачі-приймання Замовник зобовязаний у строк з 12 до 15 числа місяця наступного за звітним періодом забезпечити явку уповноваженого представника за адресою м. Дніпропетровськ, просп. Кірова, 82-Г. Замовник протягом 3 робочих днів з моменту його вручення зобовязаний підписати обидва примірника акту здачі-приймання та один примірник повернути Виконавцю або направити Виконавцю письмову мотивовану відмову від підписання акту протягом вказаного строку. У випадках мовчазної бездіяльності послуги вважаються виконаними у повному обсязі.
На виконання умов вищенаведеного договору ПП «Орім» надано ТОВ «Інтер-Мол» маркетингові послуги, на підтвердження чого складено звіти про маркетингові дослідження та акти здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг).
Надані ПП «Орім» послуги оплачені позивачем.
Станом на 31.12.2014р. згідно даних журналу ордеру рах. 63 «Розрахунки з іншими дебіторами» по ПП «Орім» заборгованість відсутня.
На суму вартості наданих послуг ПП «Орім» виписані податкові накладні від 31.10.2014р. №218, від 28.11.2014р. №694, від 30.11.2014р. №863, від 30.12.2014р. №1447, від 31.12.2014р. №1622.
При цьому, в актах здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) та податкових накладних міститься перелік наданих послуг та їх вартість, а саме зазначено, що П «Орім» здійснено: проведення маркетингового дослідження у форматі польового анкетування (відкриті питання), проведення телефонного опитування респондентів, визначення залишків продукції в магазинах, визначення об'єму продаж в торгівельних точках у грошовому виразі, обробка результатів маркетингового дослідження та надання звіту, визначення відносної динаміки продукції у торгівельній мережі тощо.
Щодо доводів відповідача про те, що акти здачі-прийняття робіт оформлені з порушенням ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки в них не міститься необхідна інформація про зміст та обсяг господарської операції, одиниці виміру господарської операції, а саме: у разі визначення залишків не вказано їх кількість, місце проведення дослідження; у разі визначення відносної динаміки продажу продукції у торгівельній мережі не вказано, яка саме продукція мається на увазі та в якій торгівельній мережі (назва), суд зазначає наступне.
В наданих звітах про маркетингові дослідження за період жовтень грудень 2014 року викладені всі дані підтвердження залишків, кількість, місця проведення, визначення відносної динаміки продажу продукції у торговельній мережі, назва продукція, торгівельна мережа.
Відповідно до цих звітів маркетингові послуги проводились в торгівельній мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», в якій здійснювався продаж продукції позивача під ТМ «Томаківка».
Звіти про маркетингові дослідження були складені ПП «Орім» по наступним сегментам реалізації товару:
- динаміку продажу ТМ «Томаківка» в торгової мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ»;
- про залишки продукції ТМ «Томаківка» в торгової мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ»;
- про об'єм продажу продукції ТМ «Томаківка» в торгової мережі ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».
При цьому зміст господарських операцій, який наведений в актах здачі - прийняття робіт (наданих послуг), співпадає і відповідає переліку послуг, що перелічені в кожному зі звітів про маркетингові дослідження та додаткових угодах до основного договору, які були наданні до перевірки.
Також слід зазначити, що наявність незначних недоліків первинних документів, як-то відсутність детального описання змісту господарської операції із зазначенням більш загального її змісту тощо, є обставинами, які самі по собі не позбавляють правового значення виданих контрагентами підприємства актів виконаних робіт та інших первинних документів, що виключає відповідальність платника податків. У разі підтвердження дійсного виконання операції недоліки правореалізуючих документів є порушенням порядку заповнення цих документів, допущених постачальником, а відтак такі недоліки не можуть слугувати перешкодою для реалізації платником законного права на податковий кредит та на віднесення до складу витрат, що враховуються при визначення обєкта оподаткування податком на прибуток, відповідного звітного періоду вартості отриманого товару (робіт, послуг).
Так, відповідно до умов вищевказаного договору ТОВ «АТБ-маркет» передавало ПП «ОРІМ» дані по мережі «АТБ» відносно товарів в торгових точках, залишки продукції в магазинах, відносно динаміки продажу продукції, середньоденних обсягів продажу.
При цьому представник третьої особи суду пояснив, що саме ПП «Орім» здійснює обробку отриманої від ТОВ «АТБ-маркет» інформації в розрізі конкретного контрагента. Станом на дату надання маркетингових послуг торгівельна мережа ТОВ «АТБ-маркет» нараховувала близько 700 магазинів, через які здійснювався продаж продуктів харчування та товарів народного споживання. Майже вся продукція, що постачається в рамках укладених ТОВ «АТБ-маркет» договорів, постачається на умовах постачання DDU, тобто на склади (розподільчі центри) ТОВ «АТБ-маркет», звідки вже власне саме ТОВ «АТБ-маркет, маючи внутрішні замовлення від магазинів власної мережі розвозять даний товар. Таким чином, на пряму до певного магазину контрагенти ТОВ «АТБ-маркет» власну продукцію не постачають, а відтак не бачать їх безпосередній обсяг продажу та залишки, не можуть відслідкувати динаміку їх продажу. Отже, отримати інформацію щодо визначення залишків продукції в торгових точках мережі ТОВ «АТБ-маркет», визначення відносної динаміки продажу в торгівельній мережі ТОВ «АТБ-маркет», визначення обсягів продажу продукції в торгових точках цієї мережі в грошовому виразі напряму від ТОВ «АТБ-маркет» постачальники не можуть.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав надані представником третьої особи пояснення та зазначив, що саме через вищенаведені обставини у ТОВ «Інтер-Мол» і виникла необхідність залучення ПП «Орім» для зясування динаміки, обсягів продажу своєї продукції та її залишків в мережі магазинів ТОВ «АТБ-маркет».
Таким чином, факт реальних господарських операцій ТОВ «Інтер-Мол» з ПП «Орім» підтверджується відповідними первинними документами, копії яких містяться в матеріалах справи, та які відображають зміст та обсяг цих господарських операцій, а також свідчать про зміни в майновому стані позивача, що відбувалися у звязку із здійсненням оплати за отримані послуги.
При цьому в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсним чи неукладеним правочину позивача з ПП «Орім». Також відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності договору, фіктивної господарської діяльності контрагенту позивача, відсутності зв'язку укладеної угоди з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок відповідно до ч.2 ст.228 Цивільного кодексу України.
При цьому жодних вироків відносно визнання посадових осіб ПП «Орім» винними в ухиленні від сплати податків або інших податкових правопорушеннях суду не надано.
Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог ст.228 Цивільного кодексу України є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Зміст укладеного позивачем з ПП «Орім» договору не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст цієї угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо. В межах спірних правовідносин позивач не складав податкових накладних, а отримував такі податкові накладні від контрагенту та згідно них і формував податковий кредит за відповідні періоди.
При цьому, як на час укладення угоди між позивачем та його означеним вище контрагентом, так і на час її виконання, останні знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також, були платниками податку на додану вартість, що відповідачем не заперечується.
Виписані ПП «Орім» податкові накладні на підставі укладеного з позивачем договору оформлені з дотриманням вимог ст.201 Податкового кодексу України, що відповідачем не заперечується.
Відповідні податкові зобовязання та податковий кредит по взаємовідносинам з вказаним контрагентом були задекларовані позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість та з податку на прибуток, що відповідачем не заперечується.
Щодо посилань контролюючого органу на податкову інформацію ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управляння ДФС у Київській області від 18.03.2015р. №170/10-13-22-05/39355541, відповідно до якого ПП «Орім» має стан 9 (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням) та у вказаного підприємства відсутні трудові, матеріальні ресурси, виробничі потужності, транспортні засоби, що свідчить про неможливість здійснення зазначеним субєктом господарювання господарської діяльності, та не має в переліку виду діяльності (код КВЕД) «надання маркетингових послуг», суд зазначає наступне.
По-перше, відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) ПП «Орім» за 4 квартал 2014 року (період, коли у ПП «Орім» були взаємовідносини з ТОВ «Інтер-Мол»), поданого підприємством до ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управляння ДФС у Київській області, копія якого надана самим відповідачем, на ПП «Орім» працювала 21 особа, що спростовує доводи відповідача про відсутність необхідних трудових ресурсів у контрагента позивача.
По-друге, як випливає зі змісту вказаної податкової інформації ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управляння ДФС у Київській області від 18.03.2015р. №170/10-13-22-05/39355541, вона складалася в приміщенні вищеозначеної податкової інспекції, тобто це була не перевірка ПП «Орім» та його фінансово-господарської діяльності, що, в свою чергу, унеможливлювало надання останнім зі свого боку будь-яких документів або інших доказів на спростування здійснених висновків.
При цьому до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність ПП «Орім» за місцезнаходженням не внесено.
Крім того, слід зазначити, що навіть якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ та віднесення до складу витрат відповідного звітного періоду вартості отриманих товарів (робіт, послуг) за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за отримані товари (роботи, послуги) і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту та здійснених витрат.
При цьому жодною нормою законодавства України не передбачається обовязку платників податків одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що на підставі ч.1 ст.94 КАС України, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4550,40грн., понесені позивачем, підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми коштів з Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок її бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Мол» до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровську Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Приватне підприємство «Орім», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5