Справа № П/811/1498/16
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року справа № П/811/1498/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Притули К.М. розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання недійсним податкового повідомлення рішення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення, в якому просить визнати недійсним податкове повідомлення рішення Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області № 12423-13 від 09.08.2016 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем при прийнятті податкового повідомлення-рішення не враховано те, що вартість автомобіля позивача станом на 01.01.2016 року не складає 750мінімальних заробітних плат, тому податкове повідомлення-рішення від 09.08.2016 року є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідач надав заперечення проти позову, просить у позові відмовити, оскільки податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства.

Представником позивача та відповідача надано до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.36).

Відповідно до п.4,6 ст.128 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

14.07.2015 року за позивачем зареєстровано автомобіль марки Volkswagen Caravelle, 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 1968куб. см (а.с.8).

09.08.2016 року відповідачем прийнято рішення №12423-13, яким визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку у розмірі 25 000 грн. (а.с.9).

З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" №909-VIII від 24.12.2015. Згідно вказаного нормативно-правового акту в статтю 267 Податкового кодексу України внесено зміни щодо об'єкту транспортного податку.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі.

Згідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК). Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 Податкового кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від18.02.2016 « Про затвердження Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та внесення змін у додатки 1 і 2 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів» затверджено методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, якою п.2 передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403, яким передбачено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1, Гк- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Відповідно до п.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Відповідач в обґрунтування правомірності нарахування позивачу транспортного податку до суду розрахунок вартості транспортного засобу не надав.

З наданих представником відповідача письмових заперечень судом з'ясовано, що у контролюючого органу були взагалі відсутні відомості та інформація відносно середньоринкової вартості належного позивачу транспортного засобу, наявність якої є необхідною для встановлення належності цього автомобіля до об'єкту оподаткування, згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України.

Тож, з огляду на вказане, суд приходить до переконання, що відповідачу на момент винесення оскаржуваного рішення середньоринкова вартість транспортного засобу відома не була.

При цьому, позивачем до суду надано розрахунок вартості автомобіля, який складає 897388,82 грн. (а.с.11), що менше 750 мінімальних заробітних плат встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (1378 грн. (станом на 01.01.2016р.) х 750 мін. з. п. = 1 033 500 грн.), тому автомобіль позивача не об'єктом оподаткування в розумінні п.267.2.1 ст.267 ПК України.

Крім того, відповідно до копії договору №817713 купівлі продажу автомобіля від 25.06.2015 р., укладеного між ТОВ "Автомир" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), вартість автомобіля складала 930 000,00 грн., в тому числі ПДВ 155000,00грн. (а.с.13).

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідачем не виконано встановлений Кодексом адміністративного судочинства України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, а саме не представлено жодних доказів того, що на момент прийняття спірного рішення контролюючий орган мав розрахунок середньоринкової вартості автомобіля та відповідно, докази того, що належний позивачу автомобіль станом на 01 січня 2016 року мав вартість більшу, ніж 750 розмірів мінімальних заробітних плат.

За положеннями пунктів 3 та 8 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не дотримано критерію обґрунтованості при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За наведених підстав, суд вважає, що належний позивачу транспортний засіб не є об'єктом оподаткування, а тому позивач не зобов'язаний сплачувати транспортний податок.

Таким чином, позивачу безпідставно визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені) вони відповідно до вимог ст. 2 КАС України.

Враховуючи, що відповідач не довів, що податкове повідомлення-рішення від 09.08.2016 року № 12423-16 прийнято правомірно та вартість автомобіля позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком вартість 750 мінімальних заробітних плат, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 551,21 грн. підлягає присудженню ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 09.08.2016 р. №12423-13, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь ОСОБА_1.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2