Справа № 205/8438/16-а
Суддя: Скрипник К. О.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

16.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/8438/16-а
П О С Т А Н ОВ А 205/8438/16

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Скрипник К.О.

при секретарі Молчанові Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 11 листопада 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом в якому вказав, що 02.02.2015 року його було прийнято на службу в ГУ ДФС у Дніпропетровській області на посаду заступника начальника штабу оперативного управління із званням полковника податкової міліції, відповідно до наказу від 02.02.2015 року № 345-о. Відповідно до п.п. 3 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 йому було підвищено оклад на 25 % та відповідно на момент звільнення, за штатним розкладом ГУ ДФС у Дніпропетровській області оклад становив 2 398,00 грн. 31.12.2015 року наказом № 791-о позивача було звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил за п. 64 «б» постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року за № 114 через хворобу. В наказі про звільнення № 791-о визначено, що вислуга років для призначення пенсії на день звільнення складає: у календарному обчисленні 22 роки, 10 місяців, 21 день; у пільговому обчисленні 23 роки, 04 місяці, 04 дні. Відповідно до грошового атестату № 90 від 30.12.2015 року та довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 30.12.2015 року № 11307/10/04-36-05-31, які надані Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області, при звільненні позивач мав посадовий оклад 2398 грн., оклад за спеціальне звання 135 грн., надбавка за вислугу років 35% - 886,55 грн., середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 2 712,86 грн., всього 6 132,41 грн. Таким чином, з 01.01.2016 року позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі 59% грошового забезпечення (за 23 роки вислуги) у розмірі 3618,12 грн. 26.01.2016 року позивачу було видано пенсійне посвідчення за № НОМЕР_1, та з січня 2016 року та квітень 2016 року включно він отримував пенсію у розмірі 3618,12 грн. Листом ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.04.2016 року № 9516/03/01 ОСОБА_1 було повідомлено про зменшення розміру пенсії та виникнення переплати у сумі 1561,12 грн. Зазначеним листом повідомлено, що згідно з довідкою про щомісячні додаткові види грошового забезпечення № 1935/10/04-36-05-31 від 01.04.2016 року та грошового атестату № 08, наданими ГУ ДФС у Дніпропетровській області позивачу було змінено розмір грошового забезпечення, у звязку з чим зменшився розмір пенсії до 3227,84 грн. та виникла переплата у сумі 1561,12 грн. З травня 2016 року і до сьогодні позивачу нараховується пенсія в меншому розмірі в сумі 3227,84 грн. В липні 2016 року позивачу повторно надійшла відповідь з ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якій зазначено, що у звязку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року № 77 «Про внесення змін до постанов КМУ від 17.07.2003 року № 1078 і від 09.12.2015 року № 1013» та застосування положень цієї постанови з 01.12.2015 року, ГУ ДФС листом від 07.04.2016 року надано новий грошовий атестат та довідку про доходи, у звязку з чим розмір пенсії позивача переглянуто з урахуванням наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 1978 грн., оклад за спеціальне звання 135 грн., надбавка за вислугу років 35% - 718,55 грн., середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 2699,35 грн., а всього 5470,91 грн. Позивач просив визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01 травня 2016 року протиправними; поновити ОСОБА_1 виплату пенсії у розмірі призначеному з 01.01.2016 року відповідно до даних грошового атестату № 90 від 30.12.2015 року та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 30.12.2015 року за № 11307/10/04-36-05-31; зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити заборгованість за період, за який виплачувалась пенсія в меншому розмірі ОСОБА_1, у звязку із зменшенням її розміру з 01 травня 2016 року; стягнути судові витрати.

Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву підтримав та просив задовольнити.

Від представника відповідача 1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність позовну заяву не визнав в повному обсязі та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача 2 - Головного Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, у минулому судовому засіданні позовну заяву не визнав в просив відмовити в задоволенні позову.

У відповідності до ч.4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Матеріалами справи встановлено, що наказом № 791-о від 29.12.2015 року Головного Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області ОСОБА_1 звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил за п. 64 «б» (через хворобу) (а.с.12).

Для призначення пенсії ГУ ДФС у Дніпропетровській області надало до Г УПФ України у Дніпропетровській області грошовий атестат №90 від 30.12.2015 року.

Відповідно грошового атестату №90 від 30.12.2015 року на момент звільнення, тобто станом на 31.12.2016 року, посадовий оклад позивача становив 2398,00 грн., оклад за спеціальним званням 135,00 грн., відсоткова надбавка за вислугу років у розмірі 35% - 886,55 грн. (а.с.14).

Грошове утримання було визначено у відповідності до п.п.3 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 - «у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців».

26.01.2016 року позивачу було видано пенсійне посвідчення за № НОМЕР_1 (а.с.13), та з січня 2016 року та квітень 2016 року включно позивач отримував пенсію у розмірі 3618,12 грн. (а.с.17).

11.02.2016 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №77 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року та №1078 від 09.12.2015 року №1013», яка набула чинності 24.02.2016 року, період її застосування - з 01.12.2015 року.

Відповідно до «Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року та №1078 від 09.12.2015 року №1013» затверджених постановою КМУ №77 від 11 лютого 2016 року п.п.3 п.2 викладено у такій редакції: «у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, повязаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців (крім військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських)».

12.04.2016 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області склало та надало до Г УПФ України у Дніпропетровській області грошовий атестат №08, з урахуванням змін внесених постановою Кабінету Міністрів України №77 від 11.02.2016 року. Відповідно до грошового атестату №08 від 12.04.2016 року, на момент звільнення, посадовий оклад позивача становив 1 918,00 грн., оклад за спеціальним званням 135,00 грн., відсоткова надбавка за вислугу років у розмірі 35% - 718,55 грн. (а.с.41).

В травні 2016 року листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №77 від 11.02.2016 року «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 і від 09.12.2015 року №1013» та документів поданих головним управлінням ДФС України у Дніпропетровській області, позивачу проведено перерахунок пенсії. При цьому враховано: посадовий оклад - 1 918,00 грн., оклад за військове звання - 135,00 грн., процентна надбавка за вислугу років у розмірі 35% - 718,55 грн., середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 2699,35 грн. З врахуванням вищевказаних видів грошового забезпечення основний розмір пенсії встановлено у розмірі 3227,84 грн. Тобто, основний розмір пенсії внаслідок проведеного перерахунку було зменшено на 390,28 грн.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також, відповідно до п.7 постанови КМУ від 17.07.1992 р. №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу пенсії обчислюються виходячи з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.

Так, ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом. є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно п.4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393» перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідно до ст.ст.22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб») є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст.22 Конституції України не допускається.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 року по справі №1-рп/99 у п.2 мотивувальної частини висловив правову позицію, що принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Також, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивача за вислугою років є протиправними, оскільки не відповідають вимогам Конституції України та Закону.

Згідно ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Згідно ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

При вирішенні даної конкретної справи, суд також керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи те, що відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд прийшов до висновку, що відповідач, в даному випадку, не діяв у відповідності до Конституції України та законів України.

Згідно ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву.

Також суд вважає, що згідно з вимогами ст.94 КАС України з бюджетних асигнувань управління Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 46, 124 Конституції України, ст.ст. 43, 51, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст. 2, 6, 18, 41, 122, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01 травня 2016 року протиправними.

Поновити ОСОБА_1 виплату пенсії у розмірі призначеному з 01.01.2016 року відповідно до даних грошового атестату № 90 від 30.12.2015 року та довідки про додаткові види грошового забезпечення від 30.12.2015 року за № 11307/10/04-36-05-31.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити заборгованість за період, за який виплачувалась пенсія в меншому розмірі ОСОБА_1, у звязку із зменшенням її розміру з 01 травня 2016 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Ленінський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.О.Скрипник