Справа № 805/3862/16-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 р. Справа №805/3862/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10:45

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., при секретарі Шташаліс О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мангушської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

за участю:

представника позивача не зявився,

представника відповідача не зявився.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Мангушської районної державної адміністрації Донецької області з наступними вимогами:

- визнати протиправною відмову Мангушської районної державної адміністрації Донецької області у розгляді заяви щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оформлену листом № 03/25 1294 від 29 вересня 2016 року;

- зобовязати Мангушську районну державну адміністрацію Донецької області розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га на території Покровської сільської ради та прийняти відповідне рішення в межах чинного законодавства.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15 вересня 2016 року вона звернулась до Мангушської районної державної адміністрації з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га на території Іллічівської сільської ради за межами населеного пункту, однак листом № 03/25-1294 від 29 вересня 2016 року одержала відповідь про відмову в затвердженні проекту землеустрою, в звязку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», яким були внесені зміни до Земельного кодексу України, а саме повноваження щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення, що перебувають у державній власності, передані до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, та її територіальних органів. Позивач зазначив, що вважає вищезазначену відмову Мангушської райдержадміністрації у розгляді проекту землеустрою протиправною, оскільки вона не відповідає вимогам п. 2 розділ II «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону Україну «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою» від 02 червня 2015 року № 497-VII (який набрав чинності 27 червня 2015 року), яким передбачено, що розроблені відповідно до рішень органів виконавчої влади проекти землеустрою після погодження в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, підлягають затвердженню органом, який надав дозвіл на їх розроблення, та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.

Позивач у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надала клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Представник відповідача через канцелярію суду надав заперечення на позовну заяву відповідно до яких просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилається на те, що з прийняттям змін до Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження державними сільськогосподарськими землями перейшли від райдержадміністрації до Держземагенстава та його територіальних органів, отже з 2013 року саме органи Держземагенства та його територіальні органи мають право приймати рішення щодо затвердження проектів землеустрою. Також, відповідач зазначив, що земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, який має ієрархічний пріоритет над Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою» від 02 червня 2015 року № 497, а тому при виникненні колізії повинні застосовуватися норми Земельного кодексу України.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України), неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проте, за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

З огляду на наведене, а також з метою дотримання вимог ч. 1 ст. 122 КАС України, суд не вбачає перешкод для розгляду справи по суті у даному судовому засіданні.

За умов ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується паспортом громадянина України серія ВК № 325486 (а.с. 20).

04 серпня 2010 року позивач звернулась до Голови Першотравневої районної державної адміністрації з заявою про виділення їй земельної ділянки площею 2,0000 га на території Іллічівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с. 13).

Розпорядженням Голови Першотравневої районної державної адміністрації від 04 листопада 2010 року № 591 про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Іллічівської сільської ради вирішив, зокрема, громадянці ОСОБА_1 надати згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, без зміни цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення на території Іллічівської сільської ради за межами населеного пункту; підготовлений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність надати для розгляду до райдержадміністрації (9-10).

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Земельний кадастровий відділ» укладений договір від 07 грудня 2010 року № 10/4 на виконання робіт щодо розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до завдання на виконання робіт від 13 січня 2011 року ТОВ «Земельно кадастровий відділ» визначено: розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області (а.с.14).

З пояснювальної записки виконавця вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області розроблений ТОВ «Земельно кадастровий відділ» згідно з заявою замовника, розпорядженням від 04 листопада 2010 року № 591 та договором на виконання робіт від 07 грудня 2010 року № 10/4 (а.с. 12).

Згідно висновку № 172 від 05 травня 2011 року «Про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області», комісією у складі: голови комісії начальника відділу Держкомзему у Першотравневому районі Донецької області, секретаря комісії, членів комісії: начальника відділу будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства Першотравневої райдержадміністрації, головного спеціаліста відділу регуляторної політики державного управління охорони навколишнього природного середовища в Донецькій області, головного державного санітарного лікаря Першотравневого району, начальника відділу культури та туризму райдержадміністрації Першотравневого району погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 у власність, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області, за умови: використання земельних ділянок виконувати згідно обовязків землекористувача відповідно з вимогами ст. 96 Земельного кодексу України та вимог дозволу на спеціальне водокористування, додержуватися вимог ст. 35 Закону України «Про охорону земель»; термін дії висновку визначено 3 (три) роки (а.с. 17-18).

Із витягу з Державного земельного кадастру № НВ-013 від 30 квітня 2013 року про земельну ділянку кадастровий номер :05:000:1323 вбачається, що у реєстрі наявна інформація щодо документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація, а саме проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 09.06.2011; ТОВ «Земельно - кадастровий відділ», ОСОБА_2 (а.с. 11). Також визначено, що органом який зареєстрував земельну ділянку є Відділ Держземагенства у Першотравневому районі. Обмежень щодо користування даною земельною ділянкою не зареєстровано.

Крім того, з вищезазначеного витягу вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер :05:000:1323 розташована на території Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, форма власності: державна власність, площа земельної ділянки: 2,0000 га.

09 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Голови Мангушської районної державної адміністрації із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Покровської сільської ради Мангушського району Донецької області та передати земельну ділянку у власність площею 2,00 га (а.с. 8).

Мангушська районна державна адміністрація Донецької області листом від 29 вересня 2016 року № 03/25-1294 (а.с. 7) повідомило ОСОБА_1 про те, що за результатами розгляду заяви від 09 вересня 2016 року встановлено, що з 01 січня 2013 року вступив в силу ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», яким законодавець вніс зміни до Земельного кодексу України, зокрема до статті 122 зазначеного кодексу. У відповідності до прийнятих змін Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи передають у власність або у користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. У звязку з чим позивачу було запропоновано для вирішення питання викладеного у заяві звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Не погодившись з вказаною відмовою позивач, з урахуванням ч. 14 ст. 123 Земельного кодексу України, звернулась до суду із даним позовом.

Розглядаючи питання правомірності прийняття Мангушською районною державною адміністрацією відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та зобовязання Мангушської районної державної адміністрації Донецької області розглянути проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки (кадастровий номер :05:000:1323) у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га на території Покровської сільської ради та прийняти відповідне рішення в межах чинного законодавства, суд керується наступним.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про землеустрій» визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що суб'єктами землеустрою є: органи державної влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування; юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій; землевласники та землекористувачі.

Статтею 5 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що об'єктами землеустрою є: територія України; території адміністративно-територіальних одиниць або їх частин; території землеволодінь та землекористувань чи окремі земельні ділянки.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про землеустрій», регулювання у сфері землеустрою здійснюють Верховна Рада України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, а також центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у межах повноважень, встановлених законом.

Статтею 1 Земельного кодексу України (далі по тексту ЗК України) визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Приписами статті 80 Земельного кодексу України визначено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 1 ст. 118 ЗК України (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про надання згоди на розробку проекту землеустрою) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Частиною 7 статті 118 ЗК України (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про надання згоди на розробку проекту землеустрою) районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія).

З матеріалів справи встановлено, що позивач звертався до Першотравневої районної державної адміністрації з заявою від 04 серпня 2010 року про виділення у власність земельної ділянки площею 2,0000 га на території Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 13).

Відповідно до розпорядження від 04 листопада 2010 року № 591 Голови Першотравневої районної державної адміністрації позивачу була надана згода на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с. 9).

Згідно наданого до суду висновку № 172 від 05 травня 2011 року вбачається, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області погоджено, а також встановлений строк дії вищезазначеного висновку три роки (а.с. 17-18).

Також, 09 вересня 2016 року позивач звернувся до Мангушської районної державної адміністрації з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Покровської сільської ради Мангушського району Донецької області та передати земельну ділянку у власність площею 2, 00 га (а.с. 8).

Суд зазначає, що на момент звернення позивача з даною заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, до Земельного кодексу України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» були внесені зміни.

Відповідно до внесених змін до Земельного кодексу України частина 1 статті 118 ЗК України викладена у наступній редакції, а саме громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною 3 статті 122 ЗК України встановлено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва.

Приписами частини 4 статті 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто, питання передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на даний час вирішує центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру № НВ-013 про земельну ділянку кадастровий номер :05:000:1323 вбачається, що зазначена земельна ділянка розташована на території Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області, визначено цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, форма власності: державна власність.

Суд зазначає, що, оскільки, земельна ділянка (кадастровий номер :05:000:1323) розташована на території Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області, призначена для ведення особистого селянського господарства та відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, у Мангушської районної державної адміністрації на час розгляду справи відсутні повноваження щодо розпорядження даною земельною ділянкою.

Щодо посилання відповідача на п. 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою» від 02 червня 2015 року № 497-VII, яким визначено, що прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом, а розроблені відповідно до цих рішень проекти землеустрою після погодження в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, підлягають затвердженню органом, який надав дозвіл на їх розроблення, та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, суд зазначає наступне.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою» від 02 червня 2015 року № 497-VII (далі по тексту ОСОБА_3 № 497), та зазначає, що закон набрав чинності 27 червня 2015 року, та є спеціальним у спірних правовідносинах, тому що він встановлює виняток із загально встановленого порядку затвердження проектів землеустрою, визначеного Земельним кодексом України.

Відповідач відмовляючи у задоволенні заяви позивача про затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність посилався на те, що з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» № 5245-VI, 01 січня 2013 року повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності покладено на центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, тобто до Держаної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

ОСОБА_3 був прийнятий Верховною радою України 06 вересня 2012 року та набрав чинності 01 січня 2013 року.

Крім того, вищезазначеним Законом були внесені зміни до Земельного кодексу України, який є основним при регулюванні земельних правовідносин.

Суд зазначає, що на даний час в чинному законодавстві виникла юридична колізія.

Неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їхнє протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома або більше формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання, в теорії права відомі як колізія норм права.

З листа Міністерства юстиції України від 26.12.2008 № 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» зазначається про те, що Колізія норм права вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту).

Крім того мова йде і про те, що існує декілька способів, за якими можливо визначити нормативно-правовий акт, яким слід керуватися, а саме: у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності; у разі існування суперечності між актами, прийнятими різними за місцем в ієрархічній структурі органами вищестоящим та нижчестоящим, застосовується акт, прийнятий вищестоящим органом, як такий, що має більшу юридичну силу; у разі існування неузгодженості між актами, виданими одним й тим же органом, але які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили; при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Суд зазначає, що при вирішенні питання, який саме орган повинен розглядати заяву позивача про затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність необхідно керуватися актом вищої юридичної сили, тобто Земельним кодексом України.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою» визначено, що «розроблені відповідно до цих рішень проекти землеустрою після погодження в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, підлягають затвердженню органом, який надав дозвіл на їх розроблення, та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру».

Відповідно до ч. 4 ст. 123 Земельного Кодексу України (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про надання згоди на розробку проекту землеустрою) передбачено, що розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою.

Згідно ч. 7 ст. 186-1 ЗК України (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про надання згоди на розробку проекту землеустрою) підставою відмови у погодженні документації із землеустрою може бути невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Погодження документації із землеустрою та підготовка висновків із викладом зауважень до неї здійснюються безоплатно.

Проте, суд зазначає, що 14 липня 2016 року Верховною Радою України прийнятий ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання окремих питань правового режиму території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якого частину 1 статті 186-1 Земельного кодексу України викладено в наступній редакції:

«Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обовязковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, підлягає обовязковому погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин».

Відповідно до ч. 4 ст. 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обовязкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Приписами частини 5 стаття 186-1 ЗК України визначено, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобовязані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обовязковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Тобто, матеріали погодження проекту землеустрою є невідємною частиною проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Аналіз наведених вище норм закону дає підстави для висновку, що погодження проекту землеустрою є виключною компетенцією територіального органу центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, тобто, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, а не Мангушської районної державної адміністрації Донецької області.

Тому, суд вважає, що відмова Мангушської районної державної адміністрації Донецької області у розгляді заяви щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оформлена листом № 03/25 1294 від 29 вересня 2016 року є правомірною. В звязку з чим суд відмовляє в даній частині позовних вимог.

Розглядаючи питання про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідний суб'єкт владних повноважень може прийняти одне з двох рішень: або погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі відповідності його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації, або ж відмовити у погодженні, проте, лише у разі невідповідності проекту наведеним вище вимогам.

Так, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до наданого суду висновку № 172 від 05 травня 2011 року розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 є погоджений, але суд звертає увагу, що термін дії даного висновку, який встановлений у три роки з моменту винесення, на даний час вже сплинув. (а.с. 17-18).

В звязку з чим, суд не має підстав вважати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_1 у власність, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення на території Іллічівської сільської ради Першотравневого району Донецької області погодженим, оскільки на час розгляду справи термін дії висновку закінчився, а тому вимоги позивача щодо зобовязання Мангушської районної державної адміністрації Донецької області розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га на території Покровської сільської ради та прийняти відповідне рішення в межах чинного законодавства є безпідставними.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Мангушської районної державної адміністрації Донецької області про визнання протиправною відмови Мангушської районної державної адміністрації Донецької області у розгляді заяви щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оформлену листом № 03/25 1294 від 29 вересня 2016 року та зобовязання Мангушської районної державної адміністрації Донецької області розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га на території Покровської сільської ради та прийняти відповідне рішення в межах чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають стягненню.

Повний текст постанови складено та підписано 26 грудня 2016 року.

Керуючись ст. ст. 8 - 11, 94, 158-163, 185, 186 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Мангушської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені у судовому засіданні 22 грудня 2016 року без участі сторін.

Повний текст постанови складається у відповідності до ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.