Справа № 754/15257/16-а
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/775/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2016 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об?єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об?єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві (далі - ЛОУПФУ в м. Києві) про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивує наступним.

З 20.12.2001 року позивач перебуває на обліку в ЛОУПФУ у м. Києві та з 01.06.2002 року отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), в розмірі 90 % від суми заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

28.11.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років з 01.12.2015 року, згідно ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» без обмеження її максимального розміру, надавши довідку №18-1670зп від 18.11.2016 року, видану позивачу Генеральною прокуратурою України (далі - ГПУ). Однак, листом №19455/14/О-1509 від 28.11.2016 року відповідач відмовив йому у проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213.

Позивач вважає відмову відповідача у перерахунку пенсії протиправною, а тому вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

20.12.2016 року до суду надійшли заперечення сторони відповідача щодо позовних вимог ОСОБА_1, відповідно до яких ЛОУПФУ в м. Києві через представника просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на наступне.

Позивач перебуває на обліку в ЛОУПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугою років, відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії).

Відповідач через представника вважає, що правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу відсутні, оскільки, відповідно до п. 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх видів пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, а тому з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, а раніше призначені не перераховуються.

Крім того, відповідач через представника зазначає, що позивачем було порушено строки звернення до адміністративного суду, оскільки останній просить здійснити перерахунок пенсії з 01.12.2015 року, а до ЛОУПФУ в м. Києві за перерахунком пенсії звернувся 28.11.2016 року, а тому відповідач вважає, що з його боку відсутні протиправні дії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 20.12.2001 року перебуває на обліку в ЛОУПФУ в м. Києві та з 01.06.2002 року отримує пенсію за вислугу років, відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 11), призначену відповідно до ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії) в розмірі 90% від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

28.11.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років, згідно ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), починаючи з 01.12.2015 року, зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» без обмеження її максимального розміру, надавши довідку №18-1670зп від 28.11.2016 року, видану позивачу ГПУ.

Листом ЛОУПФУ в м. Києві №19455/14/О-1509 від 28.11.2016 року позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року підвищено заробітну плату працівникам прокуратури.

Відповідно до довідки ГПУ №18-1670зп від 18.11.2016 року, позивач ОСОБА_1 працював в ГПУ на посаді заступника Генерального прокурора України. Заробітна плата з 01.12.2015 року складається: 6142 грн. - основний оклад, 145 грн. - кл.чин, 2514 грн. 80 коп. - вислуга років, 21725 грн. 70 коп. - щомісячна премія, на яку нараховуються страхові внески. Доплати, які передбачені чинним законодавством: 6161 грн. 26 коп. - надбавка за виконання особливо важливого завдання; 307 грн. 10 коп. - доплата за звання «Заслужений юрист»; 943 грн. 05 коп. - надбавка за доступ до державної таємниці; 1351 грн. 10 коп. - матеріальна допомога на оздоровлення (1/12); 1351 грн. 10 коп. - матеріальна допомога на вирішення соц.-бит. потреб (1/12). Всього: 40641 грн. 11 коп.(а.с. 9).

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статей 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Тому, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається.

Дотримуючись вимог Основного Закону, при розгляді справи суд вважає за необхідне застосовувати норми ЗУ «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорсько-слідчим працівникам також регулюються ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини в даній сфері.

Так, відповідно до ч. 12 ст. 50-1 Закону, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 17 ст. 50-1 Закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Прерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до пп.3 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» №1013 від 09.12.2015 року, з 01.12.2015 року на 25 відсотків підвищено посадові оклади працівникам прокуратури.

Стаття 22 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення і на здійснення необхідних для підтримання її гідності і для вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

При виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд також враховує висновки Верховного Суду України, зокрема, висловлені у постановах Верховного Суду України від 17.12.2013 року (справа №21-445а13), від 10.12.2013 року (справа №21-348а13) та від 06.10.2015 року (справа №21-2432а15), відповідно до яких вказано, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Згідно приписів ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Виходячи зі змісту вищенаведених правових норм, а також враховуючи правові позиції Конституційного Суду України та Верховного Суду України, суд приходить до висновку про те, що пенсія позивача за вислугу років підлягає перерахунку, з урахуванням довідки ГПУ №18-1670зп від 28.11.2016 року, згідно вимог ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії).

Пунктом 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 Закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовує норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. З 01.06.2015 в порядку та на умовах, визначених вищевикладеними законами, призначення та перерахунок пенсії не здійснюється.

Аналізуючи вказані норми закону, а також, виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, зазначені положення п.5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01.06.2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм ЗУ «Про прокуратуру».

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій або бездіяльності.

З урахуванням того, що позивач 28.11.2016 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії, ЛОУПФУ в м. Києві повинно було керуватися положеннями ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), а тому відмова відповідача у проведенні перерахунку пенсії є неправомірною.

Відповідно до ч.17 ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), вимоги позивача підлягають задоволенню з 01.01.2016 року, а не з 01.12.2015 року, як зазначено в прохальній частині адміністративного позову, оскільки обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії, а саме, прийняття Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» №1013 відбулось 09.12.2015 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 18, 71, 93, 99, 100, 104, 161-163, 183-2, 244-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Загальною декларацією прав людини, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов?язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 року №2663-ІІІ, що діяла станом на серпень 2010 року) на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 18.11.2016 року №18-1670зп про заробітну плату з розрахунку 90% із середнього заробітку.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років згідно довідки Генеральної прокуратури України від 18.11.2016 року №18-1670зп про заробітну плату, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 року №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 року №2663-ІІІ, що діяла станом на серпень 2010 року) з 01 січня 2016 року, виходячи з розрахунку 90% із середнього заробітку, зазначеного у довідці Генеральної прокуратури України від 18.11.2016 року №18-1670зп без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий рік.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: