Справа № 813/725/16
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року № 813/725/16

о 14 год., 40 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі, головуючий суддя Гавдик З.В., судді Гулкевич І.З., Мартинюк В.Я. секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу № 813/725/16 за адміністративним

позовом ОСОБА_1, представник ОСОБА_2
до Міністерства освіти і науки України, представник не прибув
про зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України у якому із врахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила зобов'язати Міністерство освіти і науки України прийняти рішення (шляхом видання наказу) про затвердження рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.174.02 Інституту сходознавства ім. А. Ю. Кримського НАН України від 19 грудня 2012 року, протокол 19, щодо присудження наукового ступеня кандидата філологічних наук ОСОБА_1 та видати відповідний диплом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.12.2012 року позивачем було захищено дисертацію на тему «Французькі та англійські запозичення у сучасній перській мові: структурно-семантичні та функціональні аспекти» у спеціалізованій вченій раді Д 26.174.02 Інституту сходознавства імені ОСОБА_3 НАН України за спеціальністю 10.02.13 «Мови народів ОСОБА_3. ОСОБА_4, аборигенів народів Америки та Австралії».

Позивач неодноразово зверталась до Міністерства освіти і науки України із заявами про видачу їй диплому кандидата філологічних наук, який вона захистила 19.12.2012 року, однак 13.01.2015 року отримала відмову листом вих №1/11/1246, в якому зазначено, що 31.05.2013 року Атестаційна колегія Міністерства освіти та науки України (надалі Атестаційна колегія МОН) прийняла рішення, яким скасувала рішення вченої ради Д 26.174.02 Інституту сходознавства ім. А.Ю. Кримського НАН України про присудження наукового ступеня кандидата філологічних наук ОСОБА_5, у зв'язку із порушенням п. 18 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вченого звання старшого наукового співробітника, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 7 березня 2007 року №423. в частині проведення організацією, де виконувалася дисертація, або до якої був прикріплений здобувач, попередньої експертизи дисертації та висновку про її наукову та практичну цінність; п. 19 вищевказаного Порядку в частині порушення спеціалізованою вченою радою правил прийому супровідних документів для попереднього розгляду дисертації.

Наступною відповіддю МОН, листом вих. №1/11-1246 від 05.02.2016 року позивачу повідомлено, що відповідно до абзацу другого статті 8 ЗУ «Про звернення громадян», повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, вирішеного по суті не розглядаються. У зв'язку із чим, позивач звернутися до суду за захистом своїх порушених прав на отримання заслуженого наукового ступеня кандидата філологічних наук.

Крім цього, листом про надання інформації від 12.04.2016 року Міністерство освіти і науки України повідомили, що 31.05.2013 року Атестаційною колегією Міністерства рішення про скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 26.174.02 Інституту сходзнавства ім. А.Ю. Кримського НАН України від 19 грудня 2012 року про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня кандидата філологічних наук не приймалося.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надали суду додаткові пояснення, просили позов задоволити повністю.

Позиція відповідача Міністерства освіти і науки України викладена у запереченні на адміністративний позов. Відповідач, просив в задоволенні позову відмовити повністю з підстав, що атестаційна справа та дисертація ОСОБА_1 надійшли до Міністерства у січні 2013 року. Під час розгляду документів атестаційної справи виявлено, що підписи завідувача кафедри та секретаря кафедри Близького Сходу Київського національного університету імені ОСОБА_6 не завірені печаткою установи, а також виникли сумніви щодо їх автентичності.

Відповідачем листом від 10 квітня 2013 року № 1/11-6838 надіслало запит до Київського національного університету імені ОСОБА_6 щодо протоколу № 7 засідання кафедри Близького Сходу Київського національного університету імені ОСОБА_6 від 20 червня 2012 року, на якому було рекомендовано до захисту дисертацію ОСОБА_1

Листом від 23 травня 2013 року № 013/485 до Міністерства надійшла відповідь за підписом проректора Київського національного університету імені ОСОБА_6 ОСОБА_7, в якій повідомлялося, що в архіві кафедри Близького Сходу Київського національного університету імені ОСОБА_6 не зберігається протокол під № 7 від 20 червня 2012 року, а натомість зберігається протокол № 3 від 20 жовтня 2010 року, що є єдиним протоколом, який засвідчує обговорення дисертації ОСОБА_1

Виходячи із зазначеного, ОСОБА_1 подала до спеціалізованої вченої ради завідома підроблений висновок про наукову і практичну цінність її дисертації, оскільки, як засвідчено листом від 23 травня 2013 року № 013/485, Київський національний університет імені ОСОБА_6 такого висновку ОСОБА_1 не надавав.

На засідання Атестаційної колегії був поданий атестаційний висновок щодо скасування рішення спеціалізованої вченої ради Д 26.174.02 Інституту сходознавства ім. А. Ю. Кримського НАН України від 19 грудня 2012 року протокол № 19 про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня кандидата філологічних наук за спеціальністю 10.02.13 «Мови народів ОСОБА_4, ОСОБА_4, аборигенних народів Америки та Австралії», що передбачено підпунктом 2 пункту 4 Положення про атестаційну колегію Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 14 вересня 2011 року № 1059, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1169/19907.

Згідно п. 10 цього ж Положення про атестаційну колегію, рішення Атестаційної колегії затверджено наказом Міністерства освіти і науки України від 4 липня 2013 року № 892.

У зв'язку із встановленням підроблення ОСОБА_1 висновку про наукову і практичну цінність її дисертації Міністерство, скасувавши рішення спеціалізованої вченої ради Д 26.174.02 Інституту сходознавства ім. А. Ю. Кримського НАН України та відмовивши ОСОБА_1 у видачі диплома кандидата філологічних наук, діяло виключно у межах своїх повноважень та у відповідності до вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, на підставі чого рішення МОН є законним і скасуванню не підлягає.

Відповідач - Міністерство освіти і науки України в судове засідання участі уповноваженого представника не забезпечило, подало клопотання в якому просило справу розглядати без участі його представника.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, безпосередньо, всебічно, повно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

30.05.2012 року засіданням кафедри Близького Сходу Інституту філології Київського національного університету імені ОСОБА_6, затверджено висновок щодо дисертаційної роботи позивача на тему «Французькі та англійські запозичення у сучасній перській мові: структурно-семантичні та функціональні аспекти» та рекомендовано до захисту дану роботу.

19.12.2012 року Спеціалізованою вченою радою Д 26.174.02 розглядалась дисертація ОСОБА_1 на здобуття наукового ступеня кандидата філологічних наук за спеціальністю 10.02.13 мови народів ОСОБА_4, ОСОБА_4 аборигенних народів Америки та Австралії, що оформлено Реєстраційною карткою присутності членів спеціалізованої вченої ради Д 26.174.02 протоколом № 19.

19.12.2012 року протоколом засідання лічильної комісії, обраної спеціалізованою вченою радою Д 26.174.02, за результатами голосування про присудження ступеня кандидата філологічних наук ОСОБА_1 подано голосів «За» - 11 голосів, «Проти» - немає.

11.01.2013 року Спеціалізована вчена рада Д 26.174.02 Інституту сходознавства ім. А.Ю. Кримського Національної академії наук України (м. Київ) прийняла рішення щодо присудження наукового ступеня кандидата філологічних ОСОБА_1 на підставі прилюдного захисту дисертації «Французькі та англійські запозичення у сучасній перській мові: структурно-семантичний та функціональні аспекти» у вигляді рукопису за спеціальністю 10.02.13 мови народів ОСОБА_4, аборигенів народів Америки та Австралії 19.12.2012 року, протокол №т 19. на підставі результатів таємного голосування та прийнятого висновку спеціалізована вчена рада присуджує ОСОБА_1 Романвні науковий ступінь кандидата філологічних наук за спеціальністю 10.02.13 мови народів ОСОБА_4, ОСОБА_4, аборигенних народів Америки та Австралії.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Про затвердження Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 7 березня 2007 № 423, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно п. 26 Порядку присудження наукових ступенів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 липня 2013 р. N 567, у МОН розглядаються документи атестаційних справ здобувачів наукових ступенів та проводиться експертиза дисертацій з метою здійснення контролю за дотриманням спеціалізованими вченими радами вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, про що готується висновок, який подається на розгляд атестаційної колегії МОН.

МОН може надсилати дисертацію та атестаційну справу здобувача для додаткового розгляду (колективного рецензування):

до іншої спеціалізованої вченої ради в установленому МОН порядку;

до вищого навчального закладу або наукової установи.

Додатковому розгляду (колективному рецензуванню) обов'язково підлягає докторська дисертація, яка за рішенням МОН подана спеціалізованій вченій раді раніше п'ятирічного строку після здобуття наукового ступеня кандидата наук.

Якщо під час проведення експертизи дисертації встановлено порушення спеціалізованою вченою радою вимог нормативно-правових актів з питань атестації наукових кадрів, то МОН скасовує рішення ради про присудження наукового ступеня, вживає заходів, зокрема:

вказує на недоліки під час розгляду дисертації та проведення її захисту;

звужує профіль ради;

пропонує керівнику вищого навчального закладу або наукової установи, в якій утворено раду, подати інші кандидатури для призначення голови ради, його заступника або вченого секретаря;

позбавляє офіційних опонентів, членів комісії ради з попереднього розгляду права участі в атестації наукових кадрів;

припиняє діяльність ради з визначенням строку, протягом якого нове клопотання про утворення ради не подається.

Атестаційна справа здобувача наукового ступеня та дисертація, які розглядаються МОН, не можуть бути зняті з розгляду здобувачем чи відкликані радою, у якій відбувся захист дисертації.

Здобувач має право ознайомитися з висновком після прийняття рішення МОН про видачу (відмову у видачі) відповідного диплома. Копія висновку видається МОН у місячний строк на прохання здобувача.

Якщо рішення ради про присудження наукового ступеня скасовано МОН, то дисертація може бути подана до захисту повторно до іншої спеціалізованої вченої ради після доопрацювання не раніше ніж через рік з дня прийняття такого рішення МОН. Захист такої дисертації відбувається за погодженням з МОН.

Згідно п. 18 Порядку присудження наукових ступенів і присвоєння вчених звань, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 7 березня 2007 № 423 (який діяв на час спірних правовідносин), організація, де виконувалась дисертація або до якої був прикріплений здобувач, проводить попередню експертизу поданої дисертації та робить висновок про наукову та практичну цінність дисертації. Висновок видається здобувачеві не пізніше як через два місяці з дня подання на попередню експертизу кандидатської та не пізніше трьох місяців - докторської дисертації. Керівник організації несе персональну відповідальність за якість, об'єктивність і терміни підготовки висновку.

Згідно п. 19 цього ж Порядку, спеціалізована вчена рада приймає дисертацію для попереднього розгляду за наявності супроводжуючих документів за переліком, який визначає ВАК. Процедура попереднього розгляду дисертації регулюється Положенням про спеціалізовану вчену раду.

Спеціалізована вчена рада приймає до захисту не пізніше як через два місяці з дня подання здобувачем усіх необхідних документів кандидатську і через три місяці - докторську дисертацію.

Згідно п. 29 цього ж Порядку, контроль за науковим рівнем дисертацій, їх науковою та практичною цінністю, роботою спеціалізованих вчених рад, дотриманням єдиних вимог до здобувачів наукових ступенів, а також експертизу дисертацій здійснює МОН за участю експертних рад.

Порядок роботи експертних рад визначається положенням про експертну раду, що затверджує МОН.

Експертні ради відповідають за якість і об'єктивність підготовлених ними проектів атестаційних висновків щодо відповідності дисертацій вимогам цього Порядку, а рівня підготовки здобувачів - науковому ступеню доктора або кандидата наук.

У разі коли встановлено, що експертизу дисертації проведено неякісно, висновок спеціалізованої вченої ради недостатньо аргументований або порушено вимоги нормативно-правових актів з питань присудження наукового ступеня доктора і кандидата наук, МОН готує проект атестаційного висновку щодо скасування рішення ради про присудження наукового ступеня, який подається на розгляд МОН.

У разі потреби МОН запрошує на засідання експертної ради здобувача, наукового керівника, керівника спеціалізованої вченої ради, де проводився захист дисертації, надсилає дисертацію та атестаційну справу здобувача для підготовки додаткового висновку (на колективне рецензування) у порядку, який встановлює МОН, а також проводить повторну експертизу.

Скасування МОН рішення спеціалізованої вченої ради щодо дисертаційної роботи тягне за собою вжиття відповідних заходів аж до зупинення діяльності ради на строк, що встановлюється МОН.

Здобувач має право ознайомитися з атестаційним висновком тільки після його затвердження МОН, копія якого видається МОН у місячний строк на прохання здобувача.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судом встановлено що, 04.07.2013 року протоколом № 6 засідання атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України прийнято рішення, яким скасовано рішення спеціалізованої вченої ради Д 26.174.02 Інституту сходознавства ім. А.Ю. Кримського НАН України від 22.05.2012 року протокол № 19 про присудження ОСОБА_1 наукового ступеня кандидата філологічних наук за спеціальністю 10.02.13 мови народів ОСОБА_4, ОСОБА_4, аборигенних народів Америки та Австралії.

Судом не враховуються обґрунтування позовних вимог позивача та його представника про зобовязання відповідача прийняти рішення про затвердження рішення Спеціалізованої вченої ради Д 26.174.02 Інституту сходознавства ім. А. Ю. Кримського НАН України від 19 грудня 2012 року, протокол 19, щодо присудження наукового ступеня кандидата філологічних наук ОСОБА_1 та видати відповідний диплом, оскільки таке рішення скасоване 04.07.2013 року вищевказаним протоколом № 6 засіданням атестаційної колегії Міністерства освіти і науки України.

Будь-яких належних та допустимих доказів визнання протиправним чи скасування вищевказаного рішення засідання атестаційної колегії відповідача оформленого протоколом № 6 від 04.07.2013 року, сторонами суду не надано.

З цих же підстав судом враховуються заперечення відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, чого відповідачем зроблено не було.

Таким чином, з врахуванням положень ст. 162 КАС України, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про зобовязання вчинити дії, задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 94 КАС України, судові витрати та витрати на правову допомогу покладають на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі 26.12.2016 року.

Головуючий суддя Гавдик З.В.

Суддя Гулкевич І.З.

Суддя Мартинюк В.Я.