Справа № 227/4055/16-а
Суддя: Здоровиця О. В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

20.12.2016 227/4055/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Здоровиці О.В.

при секретарі Сисенко Ю.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Добропільської міської ОСОБА_3 про визнання дій та рішення протиправними та зобов»язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Добрпоільської міської ради, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача в частині припинення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання з 18.05.2016 року та вимоги повернути кошти, виплачені у період 18.11.2014 року по 17.05.2016 року у сумі 25854.15 грн.;

визнати протиправним рішення відповідача щодо припинення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання з 18.05.2016 року та вимоги повернути кошти, виплачені у період 18.11.2014 року по 17.05.2016 року у сумі 25854.15 грн.;

зобов»язати відповідача відновити виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання з 18.05.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є вимушеним переселенцем і з 18.11.2014 року по 18.05.2016 року перебував на обліку УСЗН Добропільської міської ради як отримувач адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. З 18.05.2016 року виплату вказаної допомоги йому було припинено. Про припинення виплати допомоги він дізнався в червні місяці 2016 року, коли його викликали до УСЗН і в усній формі про це повідомили, зазначивши про те, що виплату припинено, у зв»язку з тим, що був виявлений факт того, що у володінні його сім»ї, а саме його дружині ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності 1/3 частка квартири за адресою м.Добропілля вул..Луганського 24/31, що є підставою для припинення виплат згідно з п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. При цьому жодних письмових рішень щодо вищезазначеного питання відповідач йому не вручав. З діями відповідача позивач не погоджується, так як вважає, що житлове приміщення, яким володіє його дружина не є таким, що знаходиться в регіонах, інших ніж райони проведення АТО, про що свідчить зміст розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року, з якого вбачається, що м.Добропілля відноситься до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Крім того, відповідно до наказу керівника АТЦ при СБУ №33/6/а від 07.10.2014 року вся територія Донецької області є територією проведення антитерористичної операції, що також підтверджує той факт, що м.Добропілля віднесено до території проведення АТО і не є районом іншим, ніж територія проведення АТО. Враховуючи наведене просив задовольнити його вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов в повному обсязі і суду пояснив, що будь-яких недостовірних відомостей під час звернення з заявами до УСЗН з приводу надання йому допомоги для покриття витрат на проживання він відповідачу не надавав, так як м. Добропілля, де знаходиться квартира, часткою у якій, володіє його дружина, не відноситься до населеного пункту, яке є іншим ніж район проведення АТО. Також зазначив, що офіційне письмове роз»яснення причини припинення йому виплати для покриття витрат на проживання він отримав лише після того, як направив, в вересні 2016 року, відповідачу письмове звернення, в якому просив відновити йому виплату вказаної допомоги. Вказану відповідь, на своє звернення, він отримав в жовтня місяці 2016 року.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти вимог позивача та зазначила, що внутрішньо переміщені особи перемістившись до м. Добропілля та маючи у власності житло на території міста чи в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, не мають права на призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбаченої постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 01.10.2015 № 505. ОСОБА_1 на підставі його заяв від 18.11.2014, 25.12.2014 року, 19.05.2015 року, 18.11.2015 року була призначена допомога переміщеним особам на проживання. Вказана допомога була виплачена за період з 18.11.2014 року по 17.05.2016 року. Але, при повторному звернення позивача 18.05.2016 року за призначенням вказаної допомоги, в ході перевірки було встановлено, що в приватній власності дружина ОСОБА_1 має нерухоме майно, що знаходиться за адресою м.Добрпоілля вул..Луганського 24/31. Тому, враховуючи те, що заявник ОСОБА_1 протягом 2014 2015 року надавав недостовірну інформацію щодо наявності нерухомого майна у його володінні та у володінні членів його сім»ї, а саме не зазначав про те, що дружина є володільцем квартири в м.Добропілля, було прийнято рішення про припинення ОСОБА_1 виплати допомоги для покриття витрат на проживання і роз»яснено, що останній повинен повернути суми грошової допомоги, які були виплачені йому незаконно, внаслідок подання ним, управлінню, недостовірних відомостей. На питання суду представник відповідача суду пояснив, що рішення по заяві ОСОБА_1 від 18.05.2016 року управлінням не приймалось.

Суд заслухавши позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи встановив таке.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач у листопаді 2014 року, у зв»язку із проведенням антитерористичної операції перемістився у м.Добропілля, де взятий на облік Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради Донецької області як особа, що перемістилася з району проведення антитерористичної операції, у зв»язку з чим позивачу видано довідку від 17.11.2014 року № НОМЕР_1 (а.с.6).

Відповідно до Постанови Кабінету ОСОБА_3 України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі - Постанова № 505) позивачу в листопаді 2014 року призначена грошова допомога, яку він отримував до 17.05.2016 року.

Вказаний факт в судовому засіданні сторони не оспорювали та підтверджується розпорядженням начальника відділу УСЗН Добропільської міської ради від 08.06.2016 року (а.с.26).

З заперечень представника відповідача вбачається, що грошову допомогу управління припинило виплачувати позивачу у зв»язку з тим, що в ході перевірки було встановлено приватнку спільну часткову власніть на 1/3 частки квартири за адресою м.Добрпоілля вул.Луганського 24/31, яка належить дружині позивача ОСОБА_4. Таким чином було встановлено, що позивач надав управлінню недостовірну інформацію щодо наявності у нього та у членів його сім»ї нерухомого майна. На підставі встановленого було прийнято рішення припинити виплату вказаної грошової допомоги на проживання.

З розпорядження начальника відділу УСЗН Добропільської міської ради від 08.06.2016 року (а.с.26) вбачається, що особовий рахунок ОСОБА_1 № 603372, на який перераховувалась допомога переміщеним особам на проживання, з 18 листопада 2014 року було закрито в зв»язку з тим, що заявник (дружина) має житло на території України.

16 вересня 2016 року позивач звернувся до відповідача зі зверненням відновити виплату допомоги переміщеним особам на проживання, але отримав лист № 04/4334/01-16 від 26.09.2016 року в якому йому повідомлялось про те, що виплату вказаної грошової допомоги на проживання йому припинено з 18.05.2016 року внаслідок того, що він надав недостовірну інформацію щодо наявності у володінні його сім»ї житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення АТО. При цьому у вказаному листі УСЗН Добропільської міської ради посилається на те, що квартира, яка знаходиться у володінні сім»ї ОСОБА_1 розташована в м.Добропілля, а згідно переліку, затвердженого розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м.Добропілля не є тимчасово окупованою територією України та не розташована на лінії зіткнення.

Спірним питанням у даній справі є правомірність дій відповідача стосовно припинення з 18 травня 2016 року виплати позивачу щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з підстав надання недостовірної інформації про наявність у володінні заявника або членів його сім»ї житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення АТО (а саме внаслідок встановлення факту наявності у заявника житла, що розташоване в м.Добропілля).

В даному випадку слід з»ясувати чи відноситься, згідно чинного законодавства, м.Добропілля, де знаходиться житлове приміщення, до регіону, іншого ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення АТО.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою КМУ від 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі Порядок № 505).

Вказаний Порядок № 505 визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до п.2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Відповідно до п.3 Порядку № 505, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сімї (далі - уповноважений представник сімї) у розмірах, передбачених цим пунктом.

Якщо у складі сімї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сімї або інформацією компетентного органу.

Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сімї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також предявляє довідки всіх членів сімї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період.

Відповідно до п.5 Порядку № 505, для отримання грошової допомоги уповноважений представник сімї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сімї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, предявляє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сімї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

Згідно до п.5 Порядку № 505, у заяві зазначаються певні відомості про всіх членів сімї, які претендують на отримання грошової допомоги, в тому числі відомості щодо наявність у будь-кого з членів сімї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Грошова допомога, відповідно до п.5 Порядку № 505, не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Уповноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, відповідно до п.11 Порядку № 505, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання (п.10 Порядку № 505).

Відповідно до п.12 Порядку № 505, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

З заяв, які надані відповідачем вбачається, що з метою призначення допомоги для покриття витрат на проживання, ОСОБА_1 заповнював заяви встановленого зразку (а.с.27-30).

З вказаних заяв вбачається, що заявник, у вказаних заявах, повинен був зазначити чи є у будь-кого з членів його сім»ї у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення АТО.

Вказані заяви свідчать про те, що заповнюючи дану графу ОСОБА_1 вказував, що таке житло у його сім»ї відсутнє (а.с27-30).

З пояснень позивача встановлено, що останній дійсно, заповнюючи заяви про призначення допомоги для покриття витрат на проживання, у вказаних заявах не зазначав житло в м.Добропілля, яким володіє його дружина, так як вважає, що ця квартира в м.Добропілля, відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася АТО, що затверджено розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 року та наказу керівника АТЦ при СБУ №33/6/а від 07.10.2014 року, не знаходиться в регіонах, інших ніж райони проведення АТО.

Вирішуючи питання, чи відноситься м.Добропілля до регіонів, де проводиться АТО суд виходить з такого.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення ОСОБА_3 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Указ Президента України "Про рішення ОСОБА_3 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набрав чинності з 14.04.2014 року. Таким чином початок проведення АТО слід рахувати з 14 квітня 2014 року.

Станом на день розгляду позову ОСОБА_1 в суді Президентом України не приймався указ, який би свідчив про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Таким чином, проведення АТО триває.

Частина 2 ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», визначає поняття території проведення антитерористичної операції. Відповідно до вказаної норми територія проведення АТО - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом ОСОБА_3 України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення ОСОБА_3 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Абзацом третім пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення ЗУ Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, кабінету міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону було доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення ОСОБА_3 національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Згідно преамбули ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вбачається, що цей закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції кабінетом міністрів України було прийнято розпорядження від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету ОСОБА_3 України», якою був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Відповідно до вказаного переліку, до населених пунктів Донецької області, на території яких здійснювалася антитерористична операція відноситься м. Добропілля (Добропільська міська рада).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача щодо надання ним при заповнені заяв про надання допомоги для покриття витрат на проживання, достовірної інформації є обґрунтованими.

До доводів відповідача про те, що у ОСОБА_1 та членів його сім»ї у власності знаходиться житлове приміщення (а саме в м.Добропілля), розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення АТО та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення і тому він не має права на допомогу для покриття витрат на проживання, суд відноситься критично, так як при вирішенні питання чи знаходиться житлове приміщення, яким володіє особа чи члени її сім»ї (при звернення за допомогою для покриття витрат на проживання) в населеному пункті району проведення АТО чи в інших регіонах інших ніж райони проведення АТО, слід керуватися саме розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету ОСОБА_3 України», яке і визначає населені пункти, на яких здійснювалася антитерористична операція, тому що саме це розпорядження було прийнято на виконання Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, яким і визначено поняття території проведення АТО.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнати протиправними дій відповідача в частині припинення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання з 18.05.2016 року з підстав того, що ОСОБА_1 та члени його сім»ї мають у власності житло, яке розташоване в регіоні, іншому ніж райони проведення АТО, - підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача, а саме щодо зобов»язання відповідача відновити виплату щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання з 18.05.2016 року, то суд вважає в їх задоволенні слід відмовити виходячи з такого.

Відповідно до п.2,8 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, рішення про призначення грошової допомоги або відмови у її призначені приймаються виконавчими органами з питань соціального захисту населення міських, районних у містах рад.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідачем рішення за заявою ОСОБА_1 від 18.05.2016 року про призначення допомоги для покриття витрат на проживання не приймалось, тобто вказана заява фактично не розглядалась відповідачем.

Згідно пункту 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Між тим, слід зазначити, що згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Дана позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2014 року у справі № К/9991/72898/12.

В той же час, відповідно до ст..11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи наведене, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає необхідним зобов»язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.05.2016 року про виплату щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з винесенням відповідного рішення, на підставі наданих ОСОБА_1 документів та скасувати розпорядження Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради від 08.06.2016 року щодо закриття особового рахунку 603372 відкритого на ім.»я ОСОБА_1, яким закрито вказаний особовий рахунок з 18.11.2014 року в зв»язку з тим, що заявник (дружина) має житло на території України.

Що стосується вимог позивача щодо визнати протиправною вимогу відповідача повернути кошти, виплачені у період 18.11.2014 року по 17.05.2016 року у сумі 25854.15 грн., то вказані вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст..ст.10,11, 71, 72, 161-163 КАС, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Добропільської міської ОСОБА_3 про визнання дій та рішення протиправними та зобов»язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради щодо припинення з 18.05.2016 року виплати щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг громадянину ОСОБА_1.

Розпорядження Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради від 08.06.2016 року щодо закриття особового рахунку 603372 відкритого на ім.»я ОСОБА_1, яким закрито вказаний особовий рахунок з 18.11.2014 року в зв»язку з тим, що заявник (дружина) має житло на території України скасувати.

Зобов»язати Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.05.2016 року про виплату щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

В решті вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 15 грудня 2016 року. З повним текстом постанови сторони можуть бути ознайомлені 20 грудня 2016 року.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя О.В.Здоровиця

15.12.2016