Справа № 826/2602/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 грудня 2016 року № 826/2602/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів: Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравіа»
доДержавної авіаційної служби України
провизнання протиправною та скасування постанови № 002467 від 01.02.2016 р.,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеравіа» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної авіаційної служби України, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Державної авіаційної служби України від 01.02.2016 р. № 002467 серії АА про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю винесеної оскаржуваної постанови та необґрунтованістю висновків відповідача щодо правопорушення пред'явленого позивачу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, оскільки страхування відповідальності суб'єктів наземного обслуговування за шкоду, заподіяну третім особам, не є підвидом обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, оскільки не віднесено до обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації» та не є страхуванням цивільної авіації, яке в силу приписів Закону України «Про страхування» є обов'язковим.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно наданих письмових заперечень проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні, оскільки, на його думку, оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства. Сфера діяльності Компанії регулюється нормами Повітряного кодексу України, норми якого є спеціальними, а тому посилання позивача на Закон України «Про страхування» є недоречним. Таким чином, позивач повинен був дотримуватися обов'язків суб'єктів авіаційної діяльності з авіаційного страхування, які передбачені ст. 118 Повітряного кодексу України.

Зважаючи на неявку в судове засідання представника відповідача, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов наступних висновків.

У період з 24 по 28 грудня 2015 року Державною авіаційною службою України була проведена позапланова інспекційна перевірка ТОВ «Інтеравіа» в аеропорту «Бориспіль» щодо дотримання ним вимог безпеки польотів при здійсненні наземного обслуговування.

За результатами даної перевірки відповідачем було складено акт позапланової інспекційної перевірки позивача від 31.12.2015 року, згідно якого під час перевірки Комісією встановлено, що ТОВ «Інтеравіа» у період з 01 грудня по 02 грудня 2015 року здійснювало свою діяльність без страхового полісу відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам, що є порушенням статті 118 Повітряного кодексу України та підпадає під дію статті 127 Повітряного кодексу України, а саме, застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу від п'яти до восьми тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

21 січня 2016 року на підставі вищезазначеного акту відповідачем було складено протокол № 000337 серії АА про правопорушення у галузі цивільної авіації, яке полягало у тому, що ТОВ «Інтеравіа» у період з 01 грудня по 02 грудня 2015 року здійснювало свою діяльність в аеропортах м. Бориспіль, м. Києва та м. Харкова без відповідного страхування своєї відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам, чим порушено частину шосту статті 118 Повітряного кодексу України.

01 лютого 2016 року відповідачем на підставі вищевказаного акту та протоколу була складена постанова № 002467 серії АА про накладення на позивача штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, а саме здійснення діяльності з 01 грудня по 02 грудня 2015 року в аеропортах м. Бориспіль, м. Києва та м. Харкова без відповідного страхування своєї відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам, що є порушенням частини шостої статті 118 Повітряного кодексу України, що стало підставою для застосування санкцій, передбачених абз. 3 п. 1 ч. 1 ст. 127 Повітряного кодексу України у сумі 85 000,00 грн.

Вважаючи винесену відповідачем постанову такою, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, позивач звернувся до суду із позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, за результатами проведення позапланової інспекційної перевірки ТОВ «Інтеравіа» у період з 01 по 02 грудня 2015 року здійснювало свою діяльність в аеропортах м. Бориспіль, м. Києва та м. Харкова без страхового полісу відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам, що, на думку Державіаслужби, є порушенням ч. 6 ст. 118 Повітряного кодексу України, та яке підпадає під дію абз. 3 п.1 ч. 1 статті 127 Повітряного кодексу України.

ТОВ «Інтеравіа» є суб'єктом авіаційної діяльності та відповідно до чинного законодавства України та сертифікату відповідності, виданого Державною авіаційною службою, здійснює діяльність з надання послуг наземного обслуговування.

Правовідносини у сфері надання послуг наземного обслуговування, врегульовані Повітряним кодексом України від 19 травня 2011 року N 3393-VI та Правилами сертифікації аеропортів, що затверджені Наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації № 407 від 13.06.2006 року (далі - «Правила»).

У відповідності до п. 64 ст. 1 Повітряного кодексу України наземне обслуговування - послуги з наземного обслуговування повітряних суден, екіпажу, пасажирів, вантажу, багажу, пошти, що надаються користувачам аеропорту на території аеропорту (аеродрому) або за його межами.

Питання авіаційного страхування врегульоване Розділом XVI Повітряного кодексу України. Відповідно до статті 117 Повітряного кодексу України в України здійснюється обов'язкове авіаційне страхування цивільної авіації. В цій же статті зазначено, що порядок і правила здійснення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Повітряного кодексу України аеропорт та сертифіковані суб'єкти наземного обслуговування зобов'язані страхувати свою відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам.

Оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи, механізм обов'язкового страхування відповідальності суб'єктів наземного обслуговування відсутній, суд вважає за необхідне під час вирішення спірних правовідносин застосувати положення Закону України «Про страхування» від 7 березня 1996 року N 85/96-ВР (надалі - Закон N 85/96-ВР), яким врегульовано цивільно-правові відносини у сфері страхування.

Відповідно статті 5 Закону N 85/96-ВР страхування може бути добровільним або обов'язковим. Обов'язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов'язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону N 85/96-ВР добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов'язковою передумовою при реалізації інших правовідносин.

Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом.

Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування наземного транспорту (крім залізничного).

Статтею 7 Закону N 85/96-ВР визначено перелік обов'язкових видів страхування, до яких належить, зокрема, авіаційне страхування цивільної авіації. Перелік видів страхування, які підлягають обов'язковому страхуванню є вичерпним.

Положеннями ч. 2 цієї ж статті визначено, що для здійснення обов'язкового страхування Кабінет Міністрів України, якщо інше не визначено законом, встановлює порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови ліцензування обов'язкового страхування, розміри страхових сум та максимальні розміри страхових тарифів або методику актуарних розрахунків.

Виходячи із наведених положень слід дійти висновку, що обов'язкові види страхування запроваджуються законами, на підставі яких Кабінетом Міністрів України розробляється механізм, яким визначається порядок та правила такого страхування.

Наведені положення кореспондуються із положенням п. 3 ст. 117 Повітряного кодексу України, відповідно до якого Порядок і правила здійснення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки страхування відповідальності суб'єктів наземного обслуговування за шкоду, заподіяну третім особам не віднесено Законом N 85/96-ВР до обов'язкових видів страхування, порядок та правила здійснення такого страхування не затверджені, а ч. 2 ст. 5 цього ж Закону передбачено пряму заборону щодо здійснення обов'язкового страхування видів діяльності, не передбачених цим Законом, отже, притягнення позивача до відповідальності за порушення норми, відносно якої є правова колізія та, яка не може бути реалізована на практиці в силу приписів податкового законодавства, суд вважає неправомірним.

Отже, незважаючи на норму ч. 6 ст. 118 Повітряного кодексу України, якою запроваджено такий вид страхування як обов'язкове страхування відповідальності суб'єктів наземного обслуговування за шкоду, заподіяну третім особам, Закон N 85/96-ВР не містить відповідної норми, та не відносить до переліку видів обов'язкового страхування такий вид страхування. Натомість, містить пряму заборону на здійснення обов'язкових видів страхування не віднесених до переліку обов'язкових відповідно до статті 7 Закону України «Про страхування».

Відповідно, страховики, керуючись під час здійснення своєї діяльності Законом «Про страхування», не мають права здійснювати такий вид обов'язкового страхування, що не передбачений цим законом та порядок здійснення і умови якого не затверджений Кабміном.

Враховуючи той факт, що механізм обов'язкового страхування відповідальності суб'єктів наземного обслуговування не може функціонувати у зв'язку з відсутністю законодавчої бази, на сьогодні суб'єкти наземного обслуговування можуть застрахувати свою відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам лише в добровільному порядку. При цьому, Повітряним кодексом України не передбачено відповідальність за відсутність договору добровільного страхування відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам.

Під час позапланової інспекційної перевірки, що була проведена в ТОВ «Інтеравіа» у період з 24 по 28 грудня 2015 року, Державна авіаційна служба України провела дослідження щодо договорів добровільного страхування, про що вказано в акті перевірки від 31.12.2015 року. При цьому наявність чи відсутність полісу обов'язкового страхування не було предметом перевірки.

В той же час, за результатами проведеної перевірки Державіаслужбою було зроблено висновок, який був відображений у відповідному акті, протоколі про правопорушення у галузі цивільної авіації та постанові про накладення штрафу про порушення ТОВ «Інтеравіа» ч. 6 ст. 118 Повітряного кодексу України, яка встановлює вимогу щодо наявності полісу обов'язкового страхування відповідальності суб'єкта наземного обслуговування за шкоду, заподіяну третім особам, та яке, на думку Державіаслужби, підпадає під дію абз. 3 п. 1 ч. 1 статті 217 Повітряного кодексу України.

Таким чином, Державіслужба, досліджуючи договори добровільного страхування застосувала до позивача санкції, передбачені Повітряним кодексом України за порушення вимог ст. 118 саме щодо обов'язкового страхування цивільної авіації.

Відповідно до абз. 3 п. 1 ч. 1 ст. 127 Повітряного кодексу України за правопорушення в галузі цивільної авіації до юридичних осіб - суб'єктів авіаційної діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу від п'яти до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі порушення вимог статті 118 цього Кодексу щодо обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації.

В Акті перевірки Державіаслужба робить висновок про порушення позивачем ст. 118 Повітряного кодексу України, яке підпадає під дію ст. 127 Повітряного кодексу України, а саме застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу від п'яти до восьми тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Проте, Державіаслужбою не було враховано, що п. 1 ч. 1 ст. 127 Повітряного кодексу України передбачена відповідальність за порушення вимог статті 118 Повітряного кодексу щодо обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації.

На думку суду, страхування суб'єктом наземного обслуговування відповідальності за шкоду заподіяну третім особам, обов'язок здійснення якого передбачений частиною 6 статті 118 Повітряного кодексу України, не є страхуванням цивільної авіації, що обґрунтовується наступним.

Так, авіаційне страхування цивільної авіації є видом обов'язкового страхування, що віднесений до категорії обов'язкових видів страхування п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону N 85/96-ВР.

Вичерпний перелік підвидів обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, встановлений пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації» від 12 жовтня 2002 р. N 1535, та включає:

- страхування відповідальності повітряного перевізника за шкоду, заподіяну пасажирам, багажу, пошті, вантажу;

- страхування відповідальності експлуатанта повітряного судна за шкоду, заподіяну третім особам;

- страхування членів екіпажу повітряного судна та іншого авіаційного персоналу;

- страхування повітряних суден;

- страхування працівників замовника авіаційних робіт, осіб, пов'язаних із забезпеченням технологічного процесу під час виконання авіаційних робіт.

З наведеного можна зробити висновок, що страхування суб'єктом наземного обслуговування відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам, не є підвидом обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації.

Крім того, відповідно до п. 3 зазначеної постанови суб'єктами обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації є страховики та страхувальники. При цьому, встановлено, що страхувальниками за договорами обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації можуть бути: українські експлуатанти повітряних суден, повітряні перевізники, які мають право здійснювати пасажирські та вантажні перевезення, особи, які мають право власності на повітряне судно, та особи, які є замовниками авіаційних робіт.

Між тим, ТОВ «Інтеравіа» є сертифікованим суб'єктом наземного обслуговування та не належить до жодної групи суб'єктів, які можуть бути страхувальниками за договорами обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації. Зокрема, ТОВ «Інтеравіа» не є експлуатантом повітряних суден, не є повітряним перевізником, не є власником повітряних суден та не виступає замовником авіаційних робіт.

Таким чином, суб'єкти наземного обслуговування не включені до переліку страхувальників відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації».

Отже, страхування відповідальності суб'єктів наземного обслуговування за шкоду, заподіяну третім особам, не є підвидом обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, оскільки не віднесено до обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації».

Також, страхування відповідальності суб'єктів наземного обслуговування за шкоду, заподіяну третім особам, не є страхуванням цивільної авіації, що випливає із наступного.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про використання повітряного простору України» від 29 березня 2002 p. N 401, авіація - це галузь, що є складовою частиною транспортної системи країни, підприємства, установи та організації якої незалежно від форми власності та підпорядкування володіють повітряними суднами та провадять діяльність, пов'язану з використанням повітряного простору.

Використання повітряного простору - провадження діяльності, пов'язаної з виконанням польотів повітряних суден, з переміщенням (перебуванням) матеріальних об'єктів у повітряному просторі, проведенням підривних робіт, пусками ракет, усіма видами стрільб, у тому числі з метою здійснення впливу на гідрометеорологічні процеси, що становлять загрозу безпеці польотів повітряних суден та інших літальних апаратів.

Відповідно до статті 1 Повітряного кодексу України:

Цивільна авіація - авіація, яка використовується для задоволення потреб економіки і громадян у повітряних перевезеннях і авіаційних роботах, а також для виконання польотів у приватних цілях.

Повітряне перевезення - перевезення пасажирів, багажу, вантажу або пошти, яке здійснюється повітряним судном на підставі відповідного договору повітряного перевезення.

Авіаційні роботи - польоти, під час здійснення яких повітряне судно використовується для забезпечення спеціалізованих видів обслуговування (авіаційно-хімічні роботи, аерофотозйомка, патрулювання тощо).

Беручи до уваги вищенаведене, позаяк ТОВ «Інтеравіа» не здійснює діяльність з виконання повітряних перевезень та авіаційних робіт, не здійснює діяльність із перевезення повітряних перевезень, а як сертифікований суб'єкт авіаційної діяльності здійснює діяльність з наземного обслуговування, що не підлягає в силу приписів чинного законодавства обов'язковому страхуванню, відтак, відсутність договору обов'язкового страхування відповідальності суб'єкта наземного обслуговування, обов'язок укладення якого передбачений ст. 118 Повітряного кодексу України не може бути підставою для застосування до нього санкцій відповідно до ст. 127 Повітряного кодексу України за відсутність договору обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації у зв'язку із чим постанову Державної авіаційної служби України від 01.02.2016 р. № 002467 серії АА про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації суд визнає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Дослідивши фактичні обставини справи у їх сукупності з урахуванням положень норм чинного законодавства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в даній справі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравіа» задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Державної авіаційної служби України від 01.02.2016 р. № 002467 серії АА про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.

3. Судові витрати в сумі 1378,00 грн. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравіа» за рахунок асигнувань Державної авіаційної служби України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.О. Іщук

Судді: І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко