Справа № 192/3340/16-а
Суддя: Стрельников О. О.
Дата ухвалення: 2016-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 192/3340/16-а
Провадження № 2-а/192/36/16
ПОСТАНОВА
Іменем України
"29" грудня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Стрельникова О.О., розглянувши в смт Солоне у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного Фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій суб`єктна владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії управління пенсійного Фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області (далі управління ПФУ) щодо припинення виплати призначеної дострокової пенсії у відповідності до ст. 26 та абз. 6 п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як вдові померлого військовозобов`язаного, який був призваний на військові збори та помер внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та про зобов`язання відповідача поновити виплату припиненої пенсії з 01 вересня 2016 року.

На обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона є вдовою померлого учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії ОСОБА_2 , якого було направлено Солонянським районним військовим комісаріатом на військові збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 14 грудня 1987 року по 17 березня 1988 року, він мав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.

З 04 лютого 2008 року чоловіку позивачки було встановлено ІІ групу інвалідності від загального захворювання з 22 листопада 2007 року безстроково. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки помер.

Позивачка посилається на те, що з 26 лютого 2010 року, маючи статус сім`ї померлого інваліда війни ІІ групи, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», вона звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, як дружині військовослужбовця, який помер після служби внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та з 24 січня 2010 року отримувала пенсію.

З 01 вересня 2016 року виплату такої пенсії їй було припинено на підставі рішення засідання комісії відповідача, про те, що продовжувати виплату такої пенсії немає підстав, оскільки її чоловік не мав статусу військовослужбовця, а мав статус військовозобов`язаного, який перебував на військових зборах.

Позивачка, з посиланням на норми Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про загальний військовий обов`язок», «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вважає, що її чоловік ОСОБА_2 , який був направлений на військові збори та брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на момент призову відносився до числа військовозобов`язаних, який був направлений на військові збори, а тому вважає, що дії відповідача щодо припинення виплати пенсії є протиправними.

Відповідач надав суду свої заперечення на адміністративний позов, в яких посилається на те, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в управлінні з 24 лютого 2010 року та отримувала пенсію на умовах, передбачених абз. 6 п.3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що передбачає призначення пенсії дружинам, зокрема і військовослужбовців, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок, захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. В серпні 2016 року в управлінні було проведено перевірку, за результатами якої встановлено, що померлий ОСОБА_2 не мав статусу військовослужбовця, а мав лише статус військовозобов`язаного, який перебував на військових зборах. Тому, враховуючи положення абз.6 п.3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», рішенням комісії було припинено виплату позивачці пенсії з 01 вересня 2016 року з тих підстав, що померлий ОСОБА_2 не мав статусу військовослужбовця. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 23).
Суд оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи та інтереси.
Положення ст. 6 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 (а.с.15).

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 11 жовтня 2016 року №39,захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 пов`язане з виконанням останнім обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.9).

Згідно довідки Центрального архіву Міністерства оборони України № 51/4058 від 28 червня 1994 року, ОСОБА_2 з 14 грудня 1987 року по 07 березня 1988 року приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при військовій частині НОМЕР_1 .

Його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після смерті чоловіка не взяла повторний шлюб, досягнувши віку 50 років та маючи страховий стаж понад 32 роки, з 24 лютого 2010 року отримувала призначену достроково пенсію в управлінні Пенсійного Фонду України в Солонянському районі, а з 01 вересня 2016 року їй було припинено виплату такої пенсії на підставі рішення від 29 серпня 2016 року (а.с. 3, 10, 11).

В рішенні відповідача від 29 серпня 2016 року зазначено, що право на пенсію відповідно до положень абз.6 п.3 розділу ХV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мають дружини військовослужбовців, а ОСОБА_2 не мав такого статусу, оскільки був військовозобов`язаним, який перебував на військових зборах. Тому виплату позивачці пенсії було припинено через відсутність правових підстав.

Згідно абз. 6 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) в період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно примітки до вказаної статті, тут і надалі до військовослужбовців належать особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають(перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

У період перебування ОСОБА_2 на військових зборах діяв Закон СРСР від 12 липня 1967 року №1950-V-ІІ «Про загальний військовий обов`язок».

Відповідно до ст.ст. 5,6 цього Закону, військова служба складається з дійсної військової служби та служби в запасі Збройних Сил СРСР. Громадяни, які перебувають на дійсній військовій службі, іменуються військовослужбовцями, а ті, що перебувають у запасі - військовозобов`язаними.

За правилами ст.ст. 7-9 цього Закону, військовослужбовці і військовозобов`язані приймають військову присягу на вірність своєму народові, поділяються на солдатів, матросів, сержантів, старшин, прапорщиків, мічманів і офіцерський склад та кожному присвоюється відповідне військове звання. Військовослужбовці і призвані на військові збори військовозобов`язані користуються всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод і несуть усі обов`язки громадян СРСР, передбачені Конституцією СРСР.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ.

Відповідно до ч. 9 ст. 1 цього Закону щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

За правилами ч.1 ст. 16 Закону України «Про збройні сили України» держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, та військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час виконання службових обов`язків або постраждали у полоні в ході бойових дій (війни), в умовах надзвичайного стану чи під час виконання службових обов`язків за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи національного персоналу у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» №2011-ХІІ визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній,соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, поширюється також на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні)та спеціальні збори, і членів їх сімей (ст. 3 Закону).

Таким чином, громадяни із числа військовозобов`язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.

Зазначене вище кореспондується зі ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ, згідно з якою до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.

Можливість отримувати пільги, передбачені абз.6 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема для дружини, якщо вона не взяла повторний шлюб, військовослужбовця, який помер після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків ЧАЕС, законодавець не пов`язує з видом військової служби, тривалістю її проходження, військовим званням та посадою, а також часом, що сплинув після звільнення особи з військової служби.

Вказана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 01 березня 2016 року у справі №21-1887а15.

Таким чином, з урахуванням наведених спеціальних норм права суд вважає, що на даний час існують законні підстави для нарахування та виплати позивачці дострокової пенсії за віком, оскільки її чоловік ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча і не мав статусу військовослужбовця, проте закон прирівнює військовозобов`язаних до військовослужбовців в частині вирішення питання про їх соціальний захист та захист їхніх сімей.

Оскільки позивачці було достроково призначено пенсію з 24 лютого 2010 року та безпідставно припинено її виплату з 01 вересня 2016 року, то виплату призначеної пенсії необхідно поновити з цієї дати.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2,6, 1832 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління пенсійного Фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області про визнання протиправними дій суб`єктна владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області щодо припинення з 01 вересня 2016 року виплати ОСОБА_1 достроково призначеної пенсії за віком.
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Солонянському районі Дніпропетровської області поновити ОСОБА_1 виплату призначеної достроково пенсії відповідно до п.3 абз. 6 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 вересня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, з моменту отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги повинна бути одночасно направлена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.
Головуючий: суддя Стрельников О.О.