Справа № 592/8225/16-а
Суддя: Бичков І. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №592/8225/16-а
Провадження №2-а/592/288/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Троценко Ю. Ю. ,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача за довіреністю: старшого інспектора з о/д УПД ГУНП в Сумській області майора поліції Москаленка Д. О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Ющенка Андрія Володимировича про визнання постанови серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року протиправною та про її скасування, -

В С Т А Н О В И В :

07.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпакіського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Ющенка Андрія Володимировича про визнання постанови серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року протиправною та про її скасування, із змісту якого вбачається, що 03.09.2016 року інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Суми майором поліції Ющенком А. В. було складено постанову серія ПС2 № 498778 начебто про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень 00 копійок. Це правопорушення проявилося в тому, що він здійснив зупинку транспортного засобу в м. Суми по вул. Набережна р. Стрілка на смузі для руху маршрутних транспортних засобів для посадки пасажира, чим начебто порушив п. 17.1. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Однак відомості, викладені в постанові у справі про адміністративне правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи та надумані, суперечать вимогам п. 17.2. Правил дорожнього руху. Дійсно, згідно п. 17.1. Правил дорожнього руху на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8. або 5.11. , забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. В той же час у відповідності до п. 17.2. Правил дорожнього руху водій, який повертає праворуч на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. У таких місцях дозволяється також заїжджати на неї під час виїзду на дорогу і для посадки чи висадки пасажирів біля правого краю проїзної частини. 03.09.2016 року приблизно о 13 годині 30 хвилин він по крайній правій смузі руху під`їхав на автомобілі KIA Soul, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до магазину Велосалон , що по вул. Набережна р. Стрілка в м. Суми для того, щоб забрати дружину, яка чекала його на тротуарі біля цього магазину. Побачивши його, вона пішла до автомобіля, сіла на переднє сидіння, він, включивши лівий поворот, збирався від`їжджати. Оскільки його дружина є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням (хвороба опорно-рухового апарату) , відтак вона йшла повільно, що, мабуть, і привернуло увагу поліцейського. Але в цей час він почув якийсь крик і в переднє ліве дзеркало заднього виду побачив людину в формі поліцейського, який біг до машини. Він зупинився та спитав у поліцейського, який підійшов до автомобіля, в чому справа. Поліцейський сказав йому про те, що він зупинився на смузі руху для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 17.1. Правил дорожнього руху. На його пояснення, що він зупинки не здійснював, а лише здійснив посадку пасажира, поліцейський не реагував, а лише постійно повторював, що позивач порушив п. 17.1. Правил дорожнього руху, а тому повинен буде сплатити штраф в розмірі 510 гривень і склав постанову у справі про адміністративне правопорушення. Погодитися з викладеним в постанові позивач не може, оскільки відомості, викладені в ній, не відповідають фактичним обставинам справи й інкримінованого йому адміністративного правопорушення він не вчиняв. Так, в постанові у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 вказано про те, що він здійснив зупинку автомобіля поблизу Лото-маркету по вул. Набережна р. Стрілка, що не відповідає дійсності. Зупинився він майже біля магазину Велосалон , що набагато дальше від зупинки маршрутних таксі, біля речового ринку. В цей час на зупинці маршрутних таксі пасажирів та маршрутних таксі не було. Майор поліції ОСОБА_2 бачив, як дружина позивача сідала в машину, оскільки він тільки під`їхав і його твердження про зупинку автомобіля позивача не відповідають дійсності. Однак, не дивлячись на це, в постанові у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 відповідач вказав саме про зупинку транспортного засобу позивача. Здійснюючи посадку дружини в автомобіль, позивач не створив перешкод для руху маршрутних таксі або загроз безпеці руху, оскільки вони зупиняються відразу за поворотом за універмагом Київ і не порушив чиїхось прав. Таким чином, здійснюючи посадку пасажира на смузі для маршрутних транспортних засобів, позивач діяв у відповідності до вимог п. 17.2. Правил дорожнього руху, на що інспектор роти № 2 батальйону УПП в м. Суми майор поліції Ющенко А. В. чомусь не звернув уваги та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 начебто про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Вказану постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 позивач вважає такою, яка не відповідає фактичним обставинам справи. До висновків, викладених в постанові у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778, інспектор поліції дійшов в результаті непрофесійної та упередженої перевірки, інкриміноване адміністративне правопорушення позивач не вчиняв. А тому позивач вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу підлягає визнанню протиправною та скасуванню. Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі ст. 5 Закону України Про судовий збір . На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст 18, 105, 106, 159, 162 КАС України; п. 17.2. Правил дорожнього руху, позивач просив: 1. Прийняти до розгляду даний адміністративний позов та відкрити провадження в справі. 2. Викликати в суд свідка ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , моб. Тел. НОМЕР_2 , яка підтвердить правдивість відомостей, викладених в позовній заяві. 3. Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Суми майором поліції Ющенком А. В. (вхідний № 29367/16 від 07.09.2016 року) (а. с. 2 4) .

29.09.2016 року представник відповідача Ющенка Андрія Володимировича за довіреністю старший інспектор з о/д УПД ГУНП в Сумській області майор поліції Москаленко Дмитро Олександрович надав суду заперечення проти позову ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, із змісту якого вбачається, що 07.09.2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми майора поліції Ющенка А. В. (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності. Він вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. 03.09.2016 року згідно з розстановкою сил та засобів Управління патрульної поліції в м. Суми відповідач ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху разом з інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми капралом поліції Медвідь Тетяною Олександрівною. Під час несення служби у відповідності до вимог п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію (далі закон) здійснювався контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У відповідності до вимог ст. 40 Закону поліція з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, забезпечення безпеки осіб та забезпечення безпеки дорожнього руху може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах фото- і відеотехніку, у зв`язку із чим відповідачем використовувалась нагрудна відеокамера, яка була розміщена на форменому одязі. 03.09.2016 року близько 13 години 40 хвилин на вул. Набережна р. Стрілка нарядом було виявлено автомобіль KIA Soul, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого здійснив зупинку на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11. Смуга для руху маршрутних транспортних засобів , чим порушив вимоги п. 17.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі ПДР) . Слід зазначити про те, що факт вчинення правопорушення, як і процес провадження в справі про адміністративне правопорушення було зафіксовано на нагрудну відеокамеру відповідача ВМ 0002 (відеозапис додається на окремому носії) . Відповідач, керуючись ч. 3 ст. 18, ст. 32 Закону підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, попросив передати для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію автомобіля, до яких зауважень не виникло. Відповідач пояснив позивачу про те, що останній порушив вимоги п. 17.1. ПДР, а саме: здійснив зупинку на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11 Смуга для руху маршрутних транспортних засобів , за що передбачено відповідальність згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП. Після цього відповідач роз`яснив позивачу його права й обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також пояснив про те, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута на місці. Одразу ж після цього відповідач, розглянувши в присутності позивача матеріали справи, виніс постанову серія ПС2 № 498778 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Відповідач оголосив постанову та вручив її копію позивачу. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності до закону. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується наявними в справі доказами, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складено інспектором патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Оскільки позивачем було вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції, відтак у відповідності до вимог ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складався. У відповідності до положень ст. 276 КУпАП відповідачем було розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП, було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою, як зазначено вище, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Постанову було отримано позивачем у день її винесення, а саме: 03.09.2016 року, що підтверджується особистим підписом позивача. Із змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 вбачається, що відповідачем при притягненні до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 122 КУпАП було виконано та дотримано вимоги ст. 33 КУпАП, яка передбачає загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, про що свідчить розмір штрафу, що складає 510 гривень: він є у межах санкції ч. 3 ст. 122 КУпАП. Отже, він вважає, що під час виявлення адміністративного правопорушення, а також накладення адміністративного стягнення на позивача відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами, обґрунтовано, сумлінно, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. На підставі викладеного та у відповідності до ст. ст. 51, 161, 162 КАС України, він просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми майора поліції Ющенка А. В. (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності (а. с. 13, 13а) .

У відкритому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав. Надав пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позові. Він просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Суми майором поліції Ющенком А. В. .

У відкритому судовому засіданні представник відповідача Ющенка Андрія Володимировича за довіреністю старший інспектор з о/д УПД ГУНП в Сумській області майор поліції Москаленко Дмитро Олександрович адміністративний позов ОСОБА_1 визнав, не заперечував проти його задоволення.

В судове засідання відповідач інспектор роти № 2 батальйону УПП в м. Суми майор поліції Ющенко Андрій Володимирович, явка якого в судове засідання, з урахуванням приписів ст. 110 КАС України, Ковпаківським районним судом м. Суми була визнана обов`язковою, не з`явився. Заяв про відкладення розгляду справи, заяв про розгляд справи у його відсутність, документів на підтвердження поважності неявки в судові засідання суду він не надав.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , пояснення представника відповідача Ющенка Андрія Володимировича за довіреністю старшого інспектора з о/д УПД ГУНП в Сумській області майора поліції Москаленка Дмитра Олександровича, пояснення свідка ОСОБА_3 , оголосивши позовну заяву позивача заперечення проти позову представника відповідача, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, проглянувши відеозапис процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення, зафіксований на нагрудну відеокамеру відповідача ОСОБА_2 , який міститься на DVD+R Axent, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Із змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 498778 вбачається, що 3 вересня 2016 року в м. Суми по вул. Набережна р. Стрілки інспектор роти № 2 батальйону УПП в м. Суми майор поліції Ющенко Андрій Володимирович, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, установив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Чернігівської обл. , с. Тенизи, посвідчення водія НОМЕР_3 , видане ДАІ МВС УВС 09.07.1998 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , моб. тел. НОМЕР_4 , адвокат, керуючи транспортним засобом KIA Soul, номерний знак НОМЕР_1 , 03.09.2016 року о 13 годині 40 хвилин в м. Суми по вул. Набережна р. Стрілки поблизу Лото маркету водій ОСОБА_1 здійснив зупинку т/з на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. п. 17.1. ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Керуючись положеннями статей 33 та 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постановив: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп. . На підставі частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу в розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) грн. 00 коп. . Громадянину ОСОБА_1 роз`яснені положення статей 307, 308, а також права, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі статтями287 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення: підпис. Посадова особа, яка застосувала адміністративне стягнення підпис, ОСОБА_4 . Копію постанови отримано: постанову вважає незаконною та безпідставною, підпис (а. с. 5) .

Із змісту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 , виданого ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Суми, Сумськ. , Білоп. , Красноп. Р-в підпорядков. УМВС , вбачається, що ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є власником транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 рік випуску, дата реєстрації: 15.05.2013 року, марка: KIA, модель: Soul, тип: легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) : НОМЕР_6 , повна маса: 1690 кг, маса без навантаження: 1190 кг, категорія: J, об`єм двигуна: 1591 см ? , тип пального: бензин, колір: білий, особливі відмітки: д/рах НОМЕР_7 08.05.2013 року, ПАТ Суми Авто (а. с. 6) .

Із змісту посвідчення водія серія НОМЕР_3 , виданого ДАІ МВС УВС 09.07.1998 року, вбачається, що воно видане на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської обл. , який проживає в м. Суми, який має право керувати транспортними засобами категорії В (а. с. 6) .

Із змісту довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (видається інваліду) серія 10 ААВ № 926985 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оглянута 05.03.2015 року, огляд інваліда: первісний, група інвалідності: друга з ураженням опорно-рухового апарату, причина інвалідності: загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до: безтерміново, висновок про умови та характер праці: протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: лікування у ортопеда, підстава: акт огляду МСЕК № 179, дата: 05.03.2015 року (а. с. 7) .

Із змісту посвідчення серія НОМЕР_8 , виданого 27.04.1999 року Сумським міським об`єднаним військовим комісаріатом на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України (а. с. 8) .

Із змісту відеозапису процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення, зафіксованого на нагрудну відеокамеру відповідача ОСОБА_2 , який міститься на DVD+R Axent, вбачається, що позивач ОСОБА_1 будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, не вчиняв, оскільки 03.09.2016 року близько 13 години 30 хвилин він заїхав на смугу для маршрутних транспортних засобів по вул. Набережна р. Стрілка м. Суми для посадки пасажирки ОСОБА_3 , яка є інвалідом 2 групи з ураженням опорно-рухового апарату, біля правого краю проїзної частини, у суворій відповідності до положень п. 17.2. Правил дорожнього руху (а. с. 16) .

Із змісту листа-відповіді директора комунального підприємства по ремонту, будівництву та експлуатації автошляхів Сумської міської ради ОСОБА_5 № 794 від 27.10.2016 року вбачається, що нанесення суцільної лінії дорожньої розмітки, що виділяє смугу для руху маршрутних транспортних засобів по вул. Набережна р. Стрілка від перехрестя з вул. Іллінська до перехрестя з пров. 9-го Травня м. Суми, виконувалося в декілька етапів в зв`язку з погодніми умовами з 11.08.2016 року до 22.08.2016 року (а. с. 24) .

Із змісту схеми дорожньої розмітки, доданої до листа-відповіді директора комунального підприємства по ремонту, будівництву та експлуатації автошляхів Сумської міської ради Вегери О. О. № 794 від 27.10.2016 року вбачається, що легковий автомобіль KIA Soul, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 03.09.2016 року о 13 годині 30 хвилин в м. Суми по вул. Набережна р. Стрілки був розташований біля правого краю проїзної частини для посадки пасажирки ОСОБА_3 , яка є інвалідом 2 групи з ураженням опорно-рухового апарату, у суворій відповідності до положень п. 17.2. Правил дорожнього руху (а. с. 25) .

Із змісту наданих позивачем ОСОБА_1 фотографій вбачається місце стоянки легкового автомобіля KIA Soul, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням 03.09.2016 року о 13 годині 30 хвилин в м. Суми по вул. Набережна р. Стрілки, який був розташований біля правого краю проїзної частини для посадки пасажирки ОСОБА_3 , яка є інвалідом 2 групи з ураженням опорно-рухового апарату, у суворій відповідності до положень п. 17.2. Правил дорожнього руху (а. с. 30, 31) .

З аналізу чинного міжнародного, конституційного, адміністративного законодавства, законодавства про адміністративні правопорушення України з урахуванням рекомендацій та роз`яснень, наданих Верховним Судом України та Вищим адміністративним судом України, вбачається наступне.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) ; 4) безсторонньо (неупереджено) ; 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) ; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) , дій чи бездіяльності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Оскільки таких справ найбільше з-поміж інших справ, то фактично загальним є правило про те, що тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень. Йдеться не лише про справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень фізичними чи юридичними особами за п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, а про всі адміністративні справи, в яких оскаржується рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень справи з відносин публічної служби, частина виборчих спорів тощо. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов`язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Зазначена презумпція значно посилює позиції невладної особи (людини) , якій бракує правових знань, щоб самостійно довести перед судом слушність своїх тверджень. Потенційний обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності. Зазвичай суб`єкт владних повноважень повинен спростувати презумпцію своєї винуватості, адже вона дає можливість вважати встановленою неправомірність його рішень, дій чи бездіяльності. Позивач не зобов`язаний доводити ці обставини. Це означає, що кожен адміністративний позов, навіть очевидно необґрунтований та безпідставний, зобов`язує суб`єкта владних повноважень забезпечувати своє представництво у кожному такому процесі. З презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень не випливає його автоматичний програш у справі, якщо він ніяким чином не відреагував на позов або просто його не визнав. Презумпція винуватості не є абсолютною, як у судовому процесі прецедентної системи права, де відсутність заперечення позову та нез`явлення відповідача у судове засідання розцінюється судом як визнання позову і тягне за собою програш відповідача. Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень відповідача означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів. Отож застосування принципу презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень не обумовлює його автоматично програшного становища у справі. Невиконання обов`язку відповідача довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, не звільняє суд від обов`язку ухвалити справедливе і правосудне судове рішення. Однак презумпція винуватості позбавляє суд необхідності перевіряти повідомлені позивачем обставини, якщо вони не викликають обґрунтованого сумніву. В адміністративному судочинстві позивачем, як правило, є фізична чи юридична особа, а основна частина доказів у справі акумулюється у відповідача суб`єкта владних повноважень, адже вирішуючи те чи те питання суб`єкт владних повноважень збирає цілу низку матеріалів. Отож особа перебуває у гіршому становищі щодо можливості збору і подання доказів порівняно із суб`єктом владних повноважень. До того ж, необізнаний у бюрократичному механізмі громадянин погано орієнтується у тому, які докази можуть підтвердити обставини, на які він посилається. Тому суб`єкт владних повноважень відповідач у справі зобов`язаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані на користь відповідача чи навіть позивача. Суд не може ухвалювати свої рішення на основі припущень. Тому якщо особа стверджує про певну обставину, вона має довести це доказами. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів і не зобов`язаний проявляти будь-яку ініціативу. Це обумовлено тим, що особа повинна добросовісно ставитися до своєї справи і виконання своїх обов`язків. Якщо вона цього не робить, суд не має працювати замість цієї особи.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені норми законів, якими врегульовані вказані спірні правовідносини, прихожу до наступного висновку.

Що стосується вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання протиправною та про скасування постанови про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року, винесеної інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Суми майором поліції Ющенком Андрієм Володимировичем, то суд дійшов наступного висновку.

Отже, оскільки ані відповідачем інспектором роти № 2 батальйону УПП в м. Суми майором поліції Ющенком Андрієм Володимировичем, ані представником відповідача Ющенка Андрія Володимировича за довіреністю старшим інспектором з о/д УПД ГУНП в Сумській області майором поліції ОСОБА_6 , у порушення імперативних приписів ст. 71 КАС України, не були подані суду всі наявні у них документи та матеріали, які могли бути використані як докази у справі, а саме: суб`єктом владних повноважень не були подані суду документи, зазначені в Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 року № 77, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 року за № 374/16390 (офіційне опублікування: Офіційний вісник України, 2009, № 34 (18.05.2009) , ст. 1193) , оскільки представник відповідача Ющенка Андрія Володимировича за довіреністю старший інспектор з о/д УПД ГУНП в Сумській області майор поліції Москаленко Дмитро Олександрович адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Ющенка Андрія Володимировича про визнання постанови серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року протиправною та про її скасування, визнав та не заперечував проти його задоволення, оскільки постанова суду про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень приймається, якщо відповідач виносить протиправне рішення, яке порушує права та інтереси позивача, оскільки така постанова усуває спір щодо правових підстав вчинення певних дій у майбутньому і є способом превентивного захисту, оскільки така вимога позивача ОСОБА_1 заявлена вчасно, відтак суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Ющенка Андрія Володимировича про визнання постанови серія ПС № 498778 від 03.09.2016 року протиправною та про її скасування, слід задовольнити повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 160, 167 КАС України; Інструкцією з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 лютого 2009 року № 77, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 року за № 374/16390; Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Ющенка Андрія Володимировича про визнання постанови серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року протиправною та про її скасування, задовольнити повністю.

Визнати протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Ющенком Андрієм Володимировичем.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 498778 від 03.09.2016 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Ющенком Андрієм Володимировичем.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий: І.Г. Бичков