Справа № 265/5459/16-а
Суддя: Ковтуненко О. В.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/5459/16-а
Провадження №2-а/265/201/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О.В.,

за участю секретаря Сагайдак Є.Л.,

розглянувши розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Національної поліції України в Донецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним адміністративним позовом, яким просить скасувати постанову серія ПС2 № 632373 від 08 вересня 2016 року, винесену інспектором поліції про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510 гривень, справу відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначає, що 08 вересня 2016 року оскаржуваною постановою його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП на накладено штраф у розмірі 510 гривень. Згідно зазначеної постанови він нібито керував автомобілем FAW, номерний знак НОМЕР_1, на 220 км автошляху Словянськ-Донецьк фактичною вагою 44399 кг полан допустиму 4394 без відповідних дозвільних документів, у порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху України. Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, протиправною, та такою, що не відповідає нормам КУпАП. Вказаного правопорушення не скоював, докази цього відсутні. Крім того працівниками поліції допущені чисельні порушення норм КУпАП. Позивач підтвердив факт керування транспортним засобом FAW державний номер НОМЕР_1 на автодорозі Слов'янськ -Донецьк, де був зупинений працівниками поліції. Під час складання постанови просив надати дислокацію маршрутів патрулювання, картку маршруту патрулювання, журнал патрулювання та інші докази, що було проігноровано працівником поліції та складено постанову. Також позивача не було ознайомлено із його правами відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, чим порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, не було залучено жодного свідка.

У п. 2 позовних вимог позивач просить розглядути справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2, діюча на підставі довіреності, проти позову заперечувала письмово, до суду не прибула, через канцелярію суду надала заяву, якою просить розглядати справу за її відсутності, у задоволенні позову відмовити. Заперечуючи проти позову зазначила, що відповідно до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на віс, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженням з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі фактичної маси транспортного засобу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т). Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» визначено порядок здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, параметри яких перевищують нормативні. Зазначеною постановою передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних шляхах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із значенням часу і місця його проведення (пункт 18 Порядку). 08 вересня 2016 року посадовою особою Укртрансбезпеки було проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля позивача, за результатами якого було визначено наступні вагові параметри транспортного засобу: перша вісь - 8797 кг, друга вісь - 18566 кг., третя вісь - 17031 кг. Повна маса транспортного засобу складає 44394 кг, а вага на здвоєних вісях №2 та №3 становить 35597 кг, що значно перевищує допустиму норму, а саме на 19597 кг, та є порушенням пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Також вказувала, що права, передбачені статтею 268 КУпАП, позивачу були розяснені, про що свідчить спеціальна відмітка в протоколі та особистий підпис позивача. Таким чином, постанова є законною, прийнята на підставі довідки про результати габаритно-вагового контролю, яка є чинною. Жодних документальних підтверджень отримання доказів працівником поліції незаконним шляхом позивач не надав. А дислокація маршрутів патрулювання, картка маршруту патрулювання, журнал патрулювання є документами суворою звітності та використовуються лише у службовій діяльності. На підставі зазначеного просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копія письмових заперечень була направлена позивачу за адресою, зазначеною ним у позові, однак будь-яких пояснень щодо заперечень, так само як і клопотань від нього не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмуву у задоволенні позову з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з статтею 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку.

Обов'язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 затверджені Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, де в пункті 3 постанови визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 4 зазначених Правил передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв'язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Згідно пункту 25 Правил забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред'являтися на вимогу уповноважених осіб.

Водночас порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування».

Пунктом 3 зазначеного Порядку встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (пункт 15 Порядку).

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення (пункт 18 Порядку).

За порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами передбачена адміністративна відповідальність за статтею 132-1 КУпАП та адміністративне стягнення на водіїв у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з наведених положень законодавства вбачається, що здійснення руху транспортних засобів на автошляхах загального користування з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т допускається лише за наявності спеціального дозволу, виданим перевізникові Державтоінспекцією. Експлуатація великовагового транспортного засобу без відповідного дозволу є порушенням встановлених правил та водночас утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 132-1 КУпАП. Уповноваженим органом за здійснення контролю є підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Судом встановлено, що 08 вересня 2016 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 632373 інспектором Відділу УПД ГУНП в Донецькій області лейтенантом поліції ОСОБА_3 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КпАП України, а саме: за те, що 08 вересня 2016 року о 10-43 годині на 220 км автодороги Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь керував транспортним засобом FAW СА 3252 номерний знак НОМЕР_1 фактичню вагою 44394 кг (понад допустиму на 4394 кг) та навантаженням на здвоєну вісь 35597 кг (понад допустиму на 19597 кг) без відповідних дозвільних документів, чим порушив пункт 22.5 Правил дорожнього руху України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

З представленої відповідачем копії довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю FAW модель СА3252, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 08 вересня 2016 року, проведеного на місці прийнятої постанови на 220 км автодороги Слов'янськ - Донецьк Маріуполь, вбачається навантаження на першу вісь транспортного засобу - 8797 кг, на другу вісь 18566 кг, на третю вісь - 17031 кг. Останні дві вісі здвоєні, що відображено в довідці. Отже, загальна маса на здвоєну вісь транспортного засобу позивача становить 35597 кг, що значно перевищує допустиму норму на 19597 кг.

За таких підстав позивач мав отримати спеціальний дозвіл для руху великовагового транспортного засобу. Проте такого дозволу позивачем представлено не було, що свідчить про порушення встановлених правил експлуатації великовагового транспортного засобу по дорогах загального користування.

Поліцейські в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.

Згідно з пунктом 9, 10 зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В судовому засіданні встановлені належні докази проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача уповноваженою особою Укртрансбезпеки та оператором вагового контролю і результати перевищення встановлених нормативів для можливості експлуатації транспортного засобу без спеціального дозволу Державтоінспекції, що підтверджується спеціальною довідкою від 08 вересня 2016 року. Вказана довідка була долучена до винесеної працівником поліції постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Постанова була винесена у присутності позивача, підписана ним без будь-яких зауважень, її копія була одержана позивачем, про що свідчать його підписи у відповідних розділах постанови. При цьому позивачем не відображено в протоколі будь-яких зауважень про необхідність допиту свідків або заявлення інших клопотань для підтвердження своєї позиції.

Крім того, в постанові у справі про адміністративне правопорушення міститься відмітка про роз'яснення позивачу ОСОБА_1 положень статей 307, 308, а також прав, передбачених статтею 268 КУпАП, про також свідчить особистий підпис позивача. За таких підстав посилання позивача на порушення його процесуальних прав спростовуються матеріалами справи та змістом оскаржуваної постанови. Будь-яких порушень або обмежень прав позивача під час винесення оскаржуваної постанови, які б могли об'єктивно вплинути на правильність прийнятого рішення у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача, судом встановлено не було.

З урахуванням зазначеного відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 132-1 КУпАП порушення правил проїзду великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою адміністративне стягнення на водіїв у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

З огляду на це за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення цілком обґрунтовано було накладено стягнення в сумі 510,00 гривень, яке є безальтернативним.

Також слід зазначити, що згідно частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

За таких обставин судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача, а його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови щодо ОСОБА_1 відповідають діючому законодавству, отже підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 94, 160-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Національної поліції України в Донецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення постанови, а учасниками процесу, що не були присутні при проголошенні, - протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови. У разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини цієї постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови складеної у повному обсязі.

Суддя