Справа № 2а-5731/11
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року м. Київ К/9991/63659/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Черпака Ю.К. (судді-доповідача),

Іваненко Я.Л.,

Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим про перерахунок пенсії,

за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим на постанову Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 10 листопада 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2012 року,

встановив:

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим про зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких Законів України» від 17 листопада 1999 року № 1222-ХІV, за період з 22 лютого 2011 року та в подальшому до внесення змін у законодавство.

Позов обгрунтовано тим, що з 2001 року ОСОБА_4 призначено пенсію за вислугою років відповідно до частини 1 статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення»" як льотчику-інструктору-парашутисту авіації ДТСААФ. 02 грудня 2010 року позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок пенсії згідно з частиною 3 статті 53 Закону № 1788-XII. Однак, листом від 27 грудня 2010 року відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку, посилаючись на те, що робота на льотних посадах в ДТСААФ не є роботою в якості члена льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації. З такими висновками відповідача позивач не згоден, так як вони не відповідають вимогам Закону.

Постановою Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 10 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2012 року, позов задоволено. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим здійснити ОСОБА_4 перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 53 Закону № 1788-XII з урахуванням змін, внесених Законом № 1222-ХІV, починаючи з 23 лютого 2011 року та сплачувати новий розмір пенсії до надання документів, які впливають на розмір пенсії відповідно до діючого законодавства.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга мотивована тим, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема, неправильно застосовано норми Законів № 1788-XII та № 1222-ХІV. Вказує, що посада льотчика-інструктора - парашутиста не відноситься до посад працівників льотного складу повітряних суден цивільної авіації, а тому дія частини 3 статті 53 Закону № 1788-XI на позивача не поширюється.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 03 січня 1989 року ОСОБА_4 був зарахований на посаду старшого інструктора-парашутиста Сімферопольського ДТСААФ, а 05 липня 2001 року звільнений за власним бажанням. В пільговому обчисленні стаж роботи позивача складає 25 років.

У 2001 році позивачу призначена пенсія за вислугою років відповідно до частини 1 статті 53 Закону № 1788-XII як працівнику льотного складу авіації ДТСААФ, що підтверджується копією трудової книжки та посвідченням про призначення пенсії.

02 грудня 2010 року позивач звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок пенсії згідно з частиною 3 статті 53 Закону № 1788-XII, проте листом від 27 грудня 2010 року відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку, посилаючись на те, що робота на льотних посадах в ДТСААФ не є роботою в якості члена льотного екіпажу повітряного судна цивільної авіації.

Постановою Центрального районного суду м. Сімферополя від 22 лютого 2011 року, яка набрала законної сили, у справі № 2-а-1363/11 визнані протиправними дії управління Пенсійного Фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим та зобов'язано відповідача здійснити ОСОБА_4 перерахунок та виплатити пенсію відповідно до частини 3 статті 53 Закону № 1788-XII за період з 02 грудня 2010 року по 22 лютого 2011 року. Судове рішення за вказаний період виконано, а відповідач знову перерахував та почав виплачувати позивачу пенсію відповідно до частини 1 статті 53 Закону № 1788-XII.

У письмовій відповіді від 09 червня 2011 року відповідач вказує, що у судовому рішенні був зазначений певний період перерахунку та виплати позивачу пенсії за частиною 3 статті 53 Закону № 1788-XII, та у зв'язку із тим, що цей період сплив, пенсія позивачу має розраховуватись згідно із частиною 1 статті 53 цього Закону.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач як особа льотного складу повітряних суден, що належали до ДТСААФ, відноситься до категорії осіб льотного складу повітряних суден цивільної авіації, тому має право на перерахунок пенсії згідно з частиною 3 статті 53 Закону № 1788-XII.

Частиною 3 статті 53 Закону №1788-XII (в редакції Закону № 1222-ХІV) передбачено: "Працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 % заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія".

Дія статті 53 поширюється на працівників із числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконували спеціальні роботи в польотах, котрі вийшли на пенсію до набрання чинності цим Законом згідно з пунктом 2 розділу 2 "Прикінцеві положення" Закону № 1222-ХІV. Предметом регулювання зазначеної норми, як видно з її назви, є розміри пенсій за вислугу років.

Перелік окремих категорій працівників авіації та льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років, установлений статтею 54 Закону № 1788-XII. Даною нормою, зокрема, передбачено, що право на таку пенсію мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, у яких вони зайняті, та що перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання положень статті 54 Закону № 1788-XII Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 липня 1992 року № 418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно - випробного складу".

Згідно з підпунктом "г" пункту 1 затвердженого цією постановою Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, один рік роботи на посадах льотного складу в навчальних і спортивних авіаційних організаціях ДТСААФ рахується за півтора року вислуги за умови виконання плану навчально-льотної підготовки, а при виконанні елементів складного або вищого пілотажу - за два роки вислуги.

У пунктах 1 і 2 затвердженого тією ж постановою Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, названо членів екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів, а також льотно-інструкторський склад.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій, дійшли правильного висновку, що оскільки з довідки від 25 листопада 2010 року № 5/213 видно, що посада старшого інструктора - парашутиста ДТСААФ Товариства сприяння обороні України, на якій з 1989 року по 2001 рік працював ОСОБА_4, відноситься до посади бортоператора повітряного судна цивільної авіації, то позивач має право на перерахунок пенсії у розмірі, встановленому частиною 3 статті 53 Закону №1788-XII, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 24 червня 2008 року (справа № 21-2124во07), від 02 грудня 2008 року (справа № 21-1473во07) та від 09 червня 2009 року (справа № 21-120во09).

Крім того, судовим рішенням у справі № 2-а-1363/11, яке вступило в законну силу, та було виконане по 22 лютого 2011 року, вже визнано за позивачем право на перерахунок та виплату пенсії на підставі частини 3 статті 53 Закону № 1788-XII.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Зважаючи на те, що ухвалені у справі судові рішення відповідають наведеним критеріям, їх необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Сімферополя Автономної Республіки Крим відхилити, а постанову Центрального районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 10 листопада 2011 року та ухвалу Севастопольського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді: Черпак Ю.К.
Іваненко Я.Л.
Мойсюк М.І.