Справа № 522/3263/16-а
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2016-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 р.м.ОдесаСправа № 522/3263/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Кравчук Т.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до патрульного поліції УПП 3 батальйону 3 роти УПП у м. Одесі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції про визнати протиправними дій щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 724041 від 14 лютого 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою задовольнити її адміністративний позов в повному обсязі.

Постановою від 23 червня 2016 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Приморський районний суд м. Одеси відмовив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до патрульного поліції УПП 3 батальйону 3 роти УПП у м. Одесі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій відповідача щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 724041 від 14 лютого 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.; про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 724041 від 14 лютого 2016 року.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в оскарженій постанові неправомірно послався на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона не набрала законної сили, так як була оскаржена в апеляційному порядку.

Також апелянт посилається на застосування у спірних правовідносин припису п.п. «е» п. 2.14 ПДР, відповідно до яких, водій має право відступити від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян, так як автомобіль здійснив вимушену зупинку на перехресті, оскільки заглух на світлофорі через технічну несправність автомобіля.

Не погоджується апелянт і з висновками суду першої інстанції щодо не прийняття заходів щоб прибрати транспортний засіб з проїзної частини, що, на думку апелянта, спростовується показаннями свідка ОСОБА_3, який звернувся за допомогою до поліції, але отримав відмову, що зафіксовано на відеозаписі.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відхилення показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки вони є прямими учасниками події.

Зазначає апелянт і про те, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою той факт, що надані у судових засіданнях документи підтверджують неможливість керування позивачем транспортним засобом за станом здоровя.

Патрульний поліції УПП 3 батальйону 3 роти УПП у м. Одесі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Ухвалюючи постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що постановою інспектора патрульної поліції 3-го батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 510 гривень на користь держави.

Також суд першої інстанції встановив, що одночасно був складений протокол серії АП2№073635, за яким 14.02.2016 року о 21 год. 10 хв. по вул. Буніна, 35 в м. Одесі, позивач керувала автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, та на підставі якого Приморським судом м. Одеси 29.04.2016 року ОСОБА_1 визнана винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З посланням на приписи ч. 4 ст. 72 КАС України, ст. 9, ст. 251 КУпАП, ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.3, п. 9.9, п. 9.10, п. 15.10 (д), п. 15.14 Правил дорожнього руху, при дослідженні матеріалів справи, суд першої інстанції встановив, що доказами вини позивача в скоєнні 14.02.2016 р. правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також пояснення самої ОСОБА_1, які зафіксовані на відеозаписі з нагрудної камери інспектора патрульної поліції ОСОБА_2

Так, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до дослідженого під час судового розгляду відеозапису, позивач двічі надала пояснення інспекторам поліції про те, що саме вона керувала автомобілем НОМЕР_1, зазначивши причину зупинки сварку з чоловіком, який забрав в неї ключі від автомобіля, та пішов. Після того, як до ОСОБА_1 підійшов її чоловік, позивач змінила свої покази. Також суд першої інстанції зазначив, що відповідно до дослідженого відеозапису жодних заходів, щоб прибрати транспортний засіб з проїзної частини позивач не вживала, що підтверджено також поясненнями опитаного в судовому засідання свідка - інспектора патрульної поліції ОСОБА_7

Показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, допитаних за ініціативою позивача, суд першої інстанції оцінив критично з огляду на те, що зазначені особи перебувають у родинних відносинах з позивачем, та їх показання суперечать дослідженому в судовому засідання відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції ОСОБА_2, а також письмовим поясненням інспекторів патрульної поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9, крім того вони перебувають з позивачем у родинних стосунках.

Зазначив суд першої інстанції також і про те, що під час розгляду справи позивач не надала доказів на підтвердження технічної несправності автомобіля НОМЕР_2.

Окрім іншого суд першої інстанції послався на постанову апеляційного суду Одеської області від 15.06.2016 року, якою встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчиненого 14.02.2016 року, та в якій встановлено, що ОСОБА_1 керувала автомобілем НОМЕР_2 14.02.2016 року, про що також зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення апелянта, представника третьої особи, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору у справі є:

- правомірність дій патрульного поліції УПП 3 батальйону 3 роти УПП у м. Одесі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 724041 від 14 лютого 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

- правомірність постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 724041 від 14 лютого 2016 року (а.с. 18).

Апеляційний суд встановив, що відповідно до матеріалів справи: пояснень ОСОБА_6 (а.с. 19, 24), пояснень ОСОБА_2 (а.с. 20, 21), пояснень ОСОБА_9 (а.с. 22), пояснень ОСОБА_8 (а.с. 23), постанови апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2016 року по справі № 522/3617/16-п (а.с. 63-64), ОСОБА_1 14 лютого 2016 року біля 21:00 годині , знаходячись у стані алкогольного спяніння, керувала автомобілем НОМЕР_1, в центрі міста Одеси, та по вул. Буніна, на другій смузі руху автомобіль зупинився, створюючи перешкоду для руху інших автомобілів. За поясненнями ОСОБА_1, вона керувала автомобілем, її чоловік перебував разом з нею проте через сварку між ними він забрав ключі від автомобіля та пішов При цьому апелянт надала патрульним свої документи в тому числі своє водійське посвідчення. Зазначені обставини повністю відповідають даним відеозапису з нагрудної відеокамери відповідача. Також за даними відеозапису з нагрудної відеокамери відповідача, коли повернувся чоловік апелянта, вона змінили свої пояснення.

Апеляційний суд зазначає, що вказані вище фактичні обставини справи встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, та за приписами ч. 1 ст. 71 КАС України не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Оскільки апелянт ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному оскарженні постанови суду першої інстанції, не надала належних та допустимих доказів технічної несправності автомобіля НОМЕР_1, доказів вчинення дій щодо вжиття заходів, щоб прибрати транспортний засіб з проїзної частини, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно правомірності дій відповідача по складанню постанови у справі про адміністративне правопорушення якою апелянта притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, за порушення п. 15.10 «д» ПДР.

При цьому апеляційний суд, як і суд першої інстанції відхиляє доводи апелянта щодо фізичної неможливості керування нею автомобілем, щодо не прийняття показання свідків, які доводяться апелянту родичами,

Оскільки ці доводи спростовані матеріалами справи, фактичними обставинами справи, встановленими судовим рішенням, яке набрало законної сили, та первинними поясненнями апелянта, які зафіксовані нагрудною відеокамерою відповідача.

Доводи апелянта щодо застосування до спірних правовідносин інших пунктів ПДР, апеляційний суд відхиляє, як такі що ґрунтуються на помилковому розумінні апелянтом норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-72, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець