Справа № 308/9406/16-а
Суддя: Сарай А. І.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9406/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 8 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти № 8 батальйону УПП у містах Ужгороді та Мукачеві ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В позові зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 052580 від 02.09.2016 р., складеною лейтенантом поліції ОСОБА_2 інспектором роти № 8 бат. УПП у містах Ужгороді та Мукачеві, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП (порушення вимоги п. 8.5.1. Правил дорожнього руху України) та накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 грн.

Вважає вказану постанову необґрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП, так як при розгляді справи не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за яким законом встановлено адміністративну відповідальність, а тому, постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зазначає, що у постанові про адміністративне правопорушення серії АР № 052580 вказано, що він 02.09.2016 р., о 18.30 год., на 774 км а/д М-06 Київ-Чоп керуючи автомобілем «Фіат Добло», н/з АО 3316 не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) при наявності дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки забороняється», чим порушив п. 8.5.1. ПДР України. В усному порядку він пояснив інспектору, що насправді він зупинився перед стоп-лінією і стояв щонайменше десять секунд, так як пропускав транспортний засіб, який рухався а/д Київ-Чоп, на яку він мав намір виїхати для продовження руху в потрібному йому напрямку. Звертає увагу на те, що інспектор Лешкович С.Б. не був свідком так званого порушення з його боку, на власні очі не бачив в якому місці він здійснював виїзд після стоп-лінії, не фіксував правопорушення яке він насправді не вчиняв. На підставі п. 8.5.1 ПДР України його зупинив зовсім інший працівник поліції, а саме ОСОБА_3. Отже, керуючись положеннями КУпАП у інспектора Лешкович С.Б. не було повноважень складати постанову, так як він не був безпосереднім свідком правопорушення та не знає обставин справи про яке йдеться у постанові. Окрім нього в автомобілі з ним їхала пасажирка ОСОБА_4 на передньому сидінні, яка також разом з ним робила огляд дорожньої ситуації щоб забезпечити безпеку руху і була безпосереднім свідком його зупинки перед стоп-лінією. Вказує, що при складанні постанови не було використано жодного фіксуючого приладу, так як постанову складено не в автоматичному режимі. Отже жодних доказів правопорушення з його боку до постанови не додається, а також вона оформлена інспектором, який безпосередньо не був свідком недотримання ПДР України. Наголошує на тому, що під час його зупинки, зокрема, перед ним стояв автобус ПАЗ, що вже підтверджує його зупинку перед стоп-лінією, а тому виникає питання, як він міг не зупинитися якщо перед ним рухався транспортний засіб автобус, який проїхав перехрестя, після чого він пропустив транспортний засіб, який рухався по дорозі, а вже потім, переконавшись що інші транспортні засоби дорогою не рухаються, забезпечивши безпеку руху, він продовжив рух. Стверджує, що зупинився перед розміткою 1.12 щонайменше на десять секунд, що підтверджує його зупинку. Після проїзду попереду нього автобусу, за ним він пропустив транспортний засіб, який рухався автомобільною дорогою, на яку він мав намір зробити маневр, тобто виїзд на автомобільну дорогу для продовження руху в потрібному йому напрямку. Враховуючи викладене, а також всупереч його підтвердженим поясненням, інспектор не взяв це до уваги, чим грубо порушив його конституційні права, а також Інструкцію з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27 березня 2009 року № 111, щодо своїх обовязків при несені служби. Отже, інспектором при складанні постанови не було взято викладене до уваги, що теж ставить під сумнів викладене у постанові.

На підставі викладеного просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 052580 від 02.09.2016 p., складеною лейтенантом поліції ОСОБА_2 про накладення штрафу в розмірі 255 грн., та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просить позов задовольнити, пояснивши, що він зупинив свій автомобіль перед стоп-лінією і стояв щонайменше десять секунд, так як пропускав транспортний засіб, що рухався автомобільною дорогою Київ-Чоп, на яку мав намір виїхати для продовження руху.

Відповідач в судове засідання не зявися, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 128 КАС України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 052580 від 2 вересня 2016 року, винесеною інспектором роти № 8 батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві лейтенантом поліції ОСОБА_2, до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з вказаною постановою позивач керуючи транспортним засобом Fiat Doblo, н/з НОМЕР_1, 2 вересня 2016 року, о 18 год. 30 хв., на 774 км а/д М-06 Київ-Чоп не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) при наявності дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.5.1 ПДР України.

Вважаючи, що вказана постанова не відповідає вимогам законодавства, позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому суд зобовязаний перевірити законність та обґрунтованість складення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, з наданням її можливості скористатись усіма правами, передбаченими чинним законодавством.

Відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху знак «Проїзд без зупинки заборонено» забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При накладенні адміністративного стягнення на позивача ОСОБА_1 ці вимоги закону інспектором не дотримані.

Статтею 283 КУпАП визначено вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. Зокрема, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Суд зауважує, що в оскаржуваній постанові вказано на порушення позивачем пункту 8.5.1 Правил дорожнього руху, тоді як вказаний пункт по своїй суті є інформативним (горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил).

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача субєкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об'єктивного дослідження справи, однак не зобовязаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема, фото- відеозапис, яким зафіксовано адміністративне правопорушення, відповідач не надав.

Підсумовуючи вказане, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, не зясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП та не спростовано позицію позивача.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно з ст. 6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що за наведених обставин оскаржувана постанова не може залишатися в силі, а тому позов у частині скасування постанови інспектора роти № 8 батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 052580 від 2 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122 ч. 1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., підлягає до задоволення.

Що стосується позовних вимог у частині закриття справи про адміністративне правопорушення, суд констатує наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу частин 1 та 2 ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до ст.ст. 247, 284 КУпАП вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належить до дискреційних повноважень того органу, яким було порушено таку справу, тобто у даному випадку до компетенції відповідача, а отже, позовні вимоги в частині закриття справи про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 70, 71, 159-163, 171-2 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора роти № 8 батальйону УПП в м. Ужгороді та Мукачеві лейтенанта поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 052580 від 2 вересня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122 ч. 1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті пятдесят пять) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення постанови, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуюча Сарай А.І.