Справа № 487/5457/16-а
Суддя: Темнікова А. О.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №487/5457/16а
Провадження №2а/487/203/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва суду з адміністративним позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (далі - УДАБІ в Миколаївській області) про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи наступним. В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 12.10.2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування УДАБІ в Миколаївській області ОСОБА_2 була винесена постанова №257 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень. З даною постановою позивач не згоден, посилаючись на те, що обставини викладені в постанові неповно та не обєктивно. Вважає, що зазначена постанова була винесена з суттєвими порушеннями процедури, що визначена законодавством України при винесені постанови, вина позивача належним чином не доведена, тому просить скасувати оскаржувану постанову, як винесену неправомірно.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, просив розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що вимоги позивача є необґрунтованими. В обґрунтування своїх доводів відповідачем були надані письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено права посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки. Зокрема, посадові особи мають право: безперешкодного доступу до місць будівництва обєктів та до обєктів, що підлягають обовязковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; видавати обовязкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт тощо .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

В ході перевірки 07 квітня 2016 року дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів за адресою: АДРЕСА_2, згідно акту Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області було встановлено, що квартира АДРЕСА_3 реконструйована шляхом влаштування монолітного залізобетонного перекриття приблизними розмірами 8,3мх6,2м, середньою висотою 3,0м без відповідних документів, які дають право виконувати такі роботи, що є порушенням вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також під час реконструкції квартири порушено вимоги державних будівельних норм, а саме: порушення п.8.56 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» - роботи з реконструкції квартирі у захисній зоні інженерних мереж (лист МКП «Миколаївводоканал» від 15.01.2016 року №51/36 стосовно будівництва в охоронній зоні інженерних мереж водогін Ф 1000 мм). Під час перевірки будівельні роботи не виконувалися. Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 07.04.2016 року, вищезазначені роботи виконані попереднім власником квартири протягом 2006 року та ним зазначені роботи не виконувались. З огляду на викладене відповідачем зроблено висновок про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за здійснену реконструкцію, у звязку із спливом строку накладення адміністративного стягнення, встановленого ст. 38 КУпАП.

Крім того, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області було винесено припис №114 від 07 квітня 2016 року ОСОБА_1 з вимогою усунути порушення шляхом приведення квартири АДРЕСА_3 у стан, що передував самочинному виконанню робіт.

Термін виконання припису: до 06 червня 2016 року; вимога про повідомлення щодо виконання припису: до 07 червня 2016 року.

Згідно ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

Перебіг вказаного строку починається від дня, коли відповідна посадова особа довідалася або могла довідатися про вчинення правопорушення.

Про невиконання позивачем припису №114 від 07 квітня 2016 року посадовим особам Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області стало і було відомо після закінчення вказаного у даному приписі терміну його виконання, а саме: після 07 червня 2016 року. Саме з цього часу почав свій перебіг строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 18842 ч. 1 КУпАП, якою передбачена відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Протягом строку, передбаченого ст. 38 КУпАП. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання припису у строк до 06 червня 2016 року притягнутий не був.

Після закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, 12.10.2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування УДАБІ в Миколаївській області ОСОБА_2 була винесена постанова №257 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Позивачем, з посиланням на норми чинного законодавства України, заперечується факт наявності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із норм, викладених в ст. 71 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що впливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на субєкта владних повноважень обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Проте, достовірних доказів, які б спростували твердження позивача та доводили законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови, суду не надано.

За змістом ст. 62 Конституції України, ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, згідно ст. 280 КУпАП, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 293 КУпАП , орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, у звязку з тим, що оскаржувана постанова, якою відповідача було визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 18842 ч. 1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення, була винесена після закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності, вказана постанова підлягає скасуванню. Приходячи до вказаного висновку суд враховує, що перебіг строків, передбачених ст. 38 КУпАП, почався з моменту невиконання ОСОБА_1 відповідного припису, тобто після 06 червня 2016 року, оскільки саме з цього часу відповідачу було відомо про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно до ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Статтею 102 КАС України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

У звязку з тим, що оскаржувана постанова була отримана позивачем 22 жовтня 2016 року, суд визнає причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та вважає можливим його поновити.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Положення ч. 2 ст. 1712 КАС України щодо остаточності рішення та неможливості його оскарження втратили чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-рп/2015 від 08.04.2015.

Керуючись ст. ст. 2, 71, 94, 100, 102, 158-163, 1712 КАС України, ст.ст. 7, 38, 18842, 245, 247, 251, 256, 268, 289 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.

Постанову головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області ОСОБА_2 №257 від 12 жовтня 2016 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 18842 ч. 1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 гривень скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СУДДЯ А.О. ТЕМНІКОВА