Справа № 164/1907/16-а, 2а-164/61/16
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Львів № 876/8327/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Андрушківа І. Я.,

прокурора Пиць Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу освіти Маневицької районної державної адміністрації Волинської області на постанову Маневицького районного суду Волинської області від 06 жовтня 2016 року у справі № 164/1907/16-а за позовом першого заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до відділу освіти Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача служба у справах дітей Маневицької районної державної адміністрації Волинської області,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Маневицької місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 з адміністративним позовом до відділу освіти Маневицької районної державної адміністрації Волинської області (далі відділ освіти), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати неповнолітній ОСОБА_1 як випускниці навчального закладу одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів відповідно до статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі Закон № 2342-IV) та зобовязати відповідача нарахувати і виплатити їй таку допомогу в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів, а саме не менше 9186.00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що неповнолітній ОСОБА_1 протиправно не виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, оскільки відповідно до Закону № 2342-IV вона належить до випускників навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які забезпечуються такою допомогою за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 06 жовтня 2016 року вказаний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, відділ освіти подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що неповнолітня ОСОБА_1 не належить до числа випускників навчальних закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, оскільки вона закінчила загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів с. Велика Яблунька, яка не є інтернатним закладом та не перебувала на повному державному утриманні в такому закладі, а відповідно не має права на виплату їй одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів відповідно до статті 8 Закону № 2342-IV.

В судовому засіданні прокурор заперечила проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просила відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є дитиною, позбавленою батьківського піклування та до 10 червня 2016 року навчалась в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів с. Велика Яблунька Маневицького району Волинської області.

З 01 вересня 2016 року, згідно з наказом директора Ківерцівського медичного коледжу «Про зарахування на навчання» від 05 серпня 2016 року № 81к/тр, ОСОБА_1 зарахована на навчання у вказаний вище коледж.

З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді, першим заступником керівника Маневицької місцевої прокуратури на адресу служби у справах дітей Маневицької районної державної адміністрації Волинської області було направлено вимогу про надання інформації від 25 липня 2016 року № 37-2107 вих-16, в якій він просив надати інформацію про (прізвище, імя, по батькові, назву навчального закладу, місце проживання, дані відносно опікунів, піклувальників, документи, що підтверджують статус) дітейсиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які в 2016 році закінчили навчальні заклади на території Маневицького району.

Листом служби у справах дітей Маневицької районної державної адміністрації Волинської області від 27 липня 2016 року № 170/01-09 позивачу надано копії документів, які підтверджують статус дітейсиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які в 2016 році закінчили навчальні заклади на території Маневицького району.

У звязку з цим, першим заступником керівника Маневицької місцевої прокуратури на адресу відділу освіти було направлено вимогу про надання інформації від 27 липня 2016 року № 37-2148 вих-16, в якій він просив надати інформацію про те чи виплачувалась дітямсиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування випускникам 9-11 класів загальноосвітніх навчальних закладів, серед яких вказано також ОСОБА_1, одноразова грошова допомога в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, згідно з Законом № 2342-IV.

Листом відділу освіти від 29 липня 2016 року № 686/01-16/2-16 повідомлено першого заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури, що таким дітям не виплачувалась одноразова грошова допомога в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Закон № 2342-IV встановлює обовязок щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для всіх дітейсиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які є випускниками навчальних закладів, незалежно від того чи перебувала в ньому дитина на повному державному утриманні.

Правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа визначені Законом № 2342-IV.

За приписами статті 1 Закону № 2342-IV дитина сирота це дитина, в якої померли чи загинули батьки, а діти, позбавлені батьківського піклування це діти, які залишились без піклування батьків у звязку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання у місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, повязаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обовязки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обовязків з причин, які неможливо з'ясувати у звязку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти.

Відповідно до частини сьомої статті 8 Закону № 2342-IV випускники навчальних закладів із числа дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 є дитиною, позбавленою батьківського піклування та 10 червня 2016 року закінчила навчання в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів с. Велика Яблунька Маневицького району Волинської області, а тому має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку.

Разом з цим слід вказати, що обовязок щодо виплати такої допомоги Законом № 2342-IV покладено на навчальний заклад або відповідну установу, випускником якого є дитина сирота чи дитина, позбавлена батьківського піклування.

Натомість перший заступник керівника Маневицької прокуратури, звертаючись до суду в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1, заявив даний позов до відділу освіти, тобто до неналежного відповідача.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та помилково розглянув справу за участю відповідача відділу освіти, який не може відповідати за даним позовом.

Заміна відповідача або залучення до участі в справі другого відповідача на стадії апеляційного провадження не допускається з огляду на те, що статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що лише суд першої інстанції, встановивши, що позов заявлено не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного відповідача належним, а у разі незгоди позивача на заміну відповідача іншою особою залучити цю особу як другого відповідача.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості здійснити заміну неналежного відповідача належним чи залучити його як другого відповідача, в задоволенні позову, предявленого до відділу освіти необхідно відмовити у звязку з предявленням його до неналежного відповідача.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу освіти Маневицької районної державної адміністрації Волинської області задовольнити.

Постанову Маневицького районного суду Волинської області від 06 жовтня 2016 року у справі № 164/1907/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову першого заступника керівника Маневицької місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до відділу освіти Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: А. І. Рибачук

Судді В. М. Багрій

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлено 26 грудня 2016 року.