Справа № 815/2999/16
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/2999/16

Категорія: 9.5 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Подпругіна О.О.;

представника відповідача - Костіної В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (надалі - ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар») звернулось до суду першої інстанції з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС (надалі -СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Одесі) про скасування податкових повідомлень-рішень від 04 квітня 2016 року:

- №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3 107 893,86 грн. та нараховано штрафну санкцію в розмірі 1 553 946,93 грн.;

- №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4 726 798,61 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що практика національних судів та Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що платник податків не може нести відповідальність за невиконання контрагентами своїх зобов'язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов'язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на контролюючі органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконанням контрагентом податкових зобов'язань.

А відтак, на думку позивача, за умови не встановлення контролюючим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість його дій та постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків, в результаті діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар», оскаржуючи рішення суду першої інстанції, зазначає в апеляційній скарзі, що воно прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що судом допущено неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для її вирішення.

На думку апелянта, обставини, які мають значення для справи і які суд вважав доведеними, не були доведені в процесі судового розгляду, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції та просить прийняти нове рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляції, вважав рішення суду законним та обґрунтованим.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, на наступних підставах.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що одним із основних видів господарської діяльності позивача є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (т.1 а.с.15).

СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Одесі проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ФГ «Веста-Юг» за період з 01 листопада 2014 року по 31 травня 2015 року та ПП «БАЯ» за період з 01 березня 2015 року по 31 травня 2015 року, їх реальності та повноти відображення в обліку.

За наслідками перевірки складено акт № 75/28-08-41/36362434/32 від 21 грудня 2015 року (т.1 а.с.13-76), висновками якого, встановлені порушення:

- п.п. 14.1.91, 14.1.202 п.14.1 ст.14, п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту по постачальникам ФГ «Веста-Юг» та ПП «БАЯ» за 2014-2015 роки на суму 7 834 692,47 грн.

У висновках цього акта також зазначено, що за наслідками вищенаведених порушень відбулося:

- завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у січні 2015 року на суму - 288 944,00 грн. та у квітні 2015 року на суму - 58 035,00 грн.

- завищення суми від'ємного значення, що враховується до складу податкового кредиту у травні 2015 року у сумі - 2 760 914,82 грн. та у червні 2015 року на суму - 4 726 798,61 грн.

30 грудня 2015 року СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Одесі направила позивачу листа, в якому повідомила про помилкове вручення робочого варіанту акта перевірки № 75/28-08-41/36362434/32 від 21 грудня 2015 року.

При цьому, контролюючий орган зазначив, що на підставі протоколу постійної комісії по розгляду спірних питань за № 11, складено обґрунтований висновок, відповідно до якого, висновки у резолютивній частині вказаного акту, слід вважати правильними в наступній редакції.

Завищення податкового кредиту ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» по постачальникам ФГ «Веста-Юг» та ПП «БАЯ» за 2014-2015 роки відбулося на суму 7 834 692,47 грн.

Це призвело до завищення суми від'ємного значення у:

- грудні 2014 року на суму - 288 943,80 грн.;

- березні 2015 року на суму - 58 035,24 грн.;

- квітні 2015 року на суму - 2 760 914,82 грн.;

- травні 2015 року на суму - 4 726 798,61 грн.

Також, з боку ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» відбулося завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у періодах:

- січень 2015 року на суму - 288 944,00 грн.;

- березень 2015 року на суму - 58 034,24 грн.

- квітень 2015 року на суму 2 760 914,82 грн.

Завищення суми від'ємного значення, що враховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду відбулося за травень 2015 року у сумі - 4 726 798,61 грн.

Аналогічні зміни були внесені в абзац 2 та 3 на стор. 51 акту від 21 грудня 2015 року № 75/28-08-41/36362434/32.

05 січня 2016 року за результатами, виявлених перевіркою порушень, СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Одесі були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість (надалі - ПДВ) у розмірі 3 107 893,86 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 553 946,93 грн. (т.1 а.с.77);

- № , яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на суму 4 726 798,61 грн. (т.1 а.с.77а).

19 січня 2016 року ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» в адміністративному порядку оскаржено спірні податкові повідомлення-рішення до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників.

24 березня 2016 року даним органом винесено рішення про залишення скарги без задоволення та скасування податкових повідомлень-рішень від 05 січня 2016 року.

Зобов'язано СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Одесі прийняти нові податкові повідомлення-рішення, відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 1204 від 28 грудня 2015 року «Про затвердження Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків» (т.1 а.с.83-90).

04 квітня 2016 року СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Одесі прийняла наступні податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3 107 893,86 грн. та нараховано штрафні санкції у розмірі 1 553 946,93 грн. (т.1 а.с.78-79);

- №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4 726 798,61 грн. (т.1 а.с.80-81).

Внаслідок оскарження спірних податкових повідомлень-рішень до ДФС України скарга позивача була залишена без задоволення (т.1 а.с.91-95).

Вирішуючи справу по суті та відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах недостовірні та суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

Суд вважав, що в цьому спорі, про необґрунтованість податкової вигоди свідчить відсутність у контрагентів позивача необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності в силу: відсутності земельних ресурсів, основних фондів, виробничих активів, транспортних засобів, здійснення операцій з товаром, що не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Колегія суддів вважає, що зазначена правова позиція суду першої інстанції базується на обставинах, які не були доведені контролюючим органом належними та допустимими доказами.

Даний висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що між ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (Покупець) та ФГ «Веста-Юг» (Постачальник) укладено договір поставки №ТД180 від 01 квітня 2015 року, відповідно до п.п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти та оплатити соняшник врожаю 2014 року українського походження на умовах поставки DAP в редакції Інкотермс-2010 (доставка за рахунок Постачальника до місця вказаного Покупцем - місцем поставки): переробний комплекс олійних культур, м. Южне, Одесько-Миколаївське шосе, 28 (т.1 а.с.158-163).

27 серпня 2014 року між ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (Покупець) та ФГ «Веста-Юг» (Постачальник) укладено договір поставки №28/08/14/1, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти соняшник врожаю 2014 року українського походження на умовах поставки DAP в редакції Інкотермс-2010 (доставка за рахунок Постачальника до місця вказаного Покупцем - місцем поставки): переробний комплекс олійних культур, м. Южне, Одесько-Миколаївське, шосе, 28 (т.3 а.с.203-208).

Обов'язковою умовою цих договорів було те, що Постачальник повинен бути сільськогосподарським підприємством, виробником товару, що постачається за цими договорами, товар повинен постачатися вперше, в розумінні п.15-2 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Позивачем на підтвердження виконання даних договорів надано до перевірки оригінали первинних документів:

- рахунки-фактури, видаткові та податкові накладні, специфікації, акти перерахунку ціни партії товару, ярлики-проби, товарно-транспортні накладні, банківські виписки, акти прийому-передачі давальницької сировини, акти прийому-передачі готової продукції (т.1 а.с.164-250; т.2 а.с.1-165; 206-250; т.3 а.с.1-202) (т.3 а.с.209-250; т.4 а.с.1-12).

Контролюючий орган в акті перевірки не заперечував проти того, що з боку позивача надані оригінали всіх первинних документів, які складаються під час здійснення такого виду господарської операції.

Головною підставою для висновку про нереальність здійснення господарських операцій між ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» та ФГ «Веста-Юг» контролюючий орган вважав те, що ФГ «Веста-Юг» закуповувало сільськогосподарську продукцію (як правило соняшник) у невідомих осіб, у тому числі не платників ПДВ й реалізовувало її зернотрейдерам та переробним підприємствам, зокрема ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар», як власно вирощену продукцію (т.7 а.с.8 звор.).

При цьому, відповідач наголошував, що відомості щодо реалізації закупленої сільськогосподарської продукції, ФГ «Веста-Юг» вносить до скороченої декларації з ПДВ, не сплачуючи, при цьому, податок на прибуток, а ПДВ перераховує на спеціальні рахунки та використовує для своїх потреб.

Дана позиція контролюючого органу заснована на податковій інформації яка отримана від Любашівської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 25 вересня 2015 року (т.6 а.с.14-28).

Так, в інформаційних базах контролюючого органу міститься інформація про те, що: ФГ «Веста-Юг» на протязі 2013 - 2014 років займалося вирощуванням зернових та технічних культур, було платником фіксованого сільськогосподарського податку, а з 2015 року є платником єдиного податку 4 групи, має трактори - МТЗ-82.1.26 в кількості двох одиниць, штат працівників, у середньому до 18 осіб, користується земельними ділянками, загальною площею 9 508га.

Відповідно до форми 37 СГ «Сівба та збирання врожаю сільськогосподарських культур, проведення інших польових робіт» господарством зібрано врожаю соняшника у 2014 році - 5 775,86 т., а реалізовано соняшника, згідно аналізу податкових накладних, в період з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2015 року - 4 381,52 т.

Водночас, як зазначає контролюючий орган, зазначена інформація, що декларувалася ФГ «Веста-Юг» є необ'єктивною та неправдивою, оскільки спростовується матеріалами провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14 липня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України щодо посадових осіб ТОВ «Біоіл Універсал Україна», яке користувалися послугами ФГ «Веста ЮГ» з метою формування податкового кредиту в період 2013-2014 років (т.1 а.с.40).

Із даних матеріалів вбачається, що листом Білгород-Дністровська КЕЧ сповіщає, що земельна розміром 7000га передавалась у використання ФГ «Веста ЮГ» для заготівлі сіна, земельна ділянка не заорана, договори щодо вирощування сільськогосподарських культур не укладалися;

актом обстеження використання зазначеної земельної ділянки Веселодолинською сільською радою Тарутинського району Одеської області про те, що її межі на 17 липня 2014 року не встановлені та для випасу худоби вона не використовується;

листом Чорноморської селищної ради Комінтерновського району Одеської області, що земельна ділянка, площею 2020 га, обробляється відповідно до договору про спільну діяльність, що зобов'язувало ФГ «Веста-Юг» вести окремий бухгалтерський та податковий облік та сплачувати податки в загальному порядку.

Суд першої інстанції вважав перелічені докази достатніми для того, щоб зробити висновок про нереальність вищенаведених договорі поставки між позивачем та ФГ «Веста-Юг».

Водночас, колегія суддів не може вважати докази, які наведені контролюючим органом, належними та допустимими для підтвердження обставин вини позивача у скоєнні останнім податкового правопорушення.

Відповідно до п. 109.1. ст.109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як було наведено вище, обов'язковою умовою договорів поставки між позивачем та ФГ «Веста-Юг» було придбання продукції у сільськогосподарського підприємства, який є виробником товару.

Дана вимога сторонами була виконана. На момент укладання договору статус Постачальника був - фермерське господарство, яке було платником фіксованого сільськогосподарського податку.

Факт перебування ФГ «Веста-Юг» на спеціальному режимі оподаткування в період господарських операцій з позивачем підтверджується довідками Любашівської ОДПІ від 14 квітня 2015 року та від 31 березня 2016 року, а також витягом з реєстру платників податку на додану вартість (т.5 а.с.141-143).

На теперішній час, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основною діяльністю ФГ «Веста-Юг» є, зокрема вирощування олійних культур.

Податкова та статистична звітність даного контрагента свідчила про наявність у нього в користуванні земельних ділянок, сільськогосподарської техніки, трудових ресурсів (т.5 а.с.92-140).

Докази, на які посилається контролюючий орган в підтвердження своєї позиції, а саме на листи органів державної влади, місцевого самоврядування, не є належними та допустимими, в розумінні ст. 70 КАС України.

Пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до розділу 1 пункту 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 р. за № 727, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Зі змісту рішення суду №815/3614/15 від 09 липня 2015 року за позовом ФГ «Веста-Юг» до Любашівської ОДПІ про визнання протиправним та скасування наказу №174 від 15 червня 2015 року про проведення позапланової перевірки вбачається, що даним контролюючим органом була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість та фіксованого сільськогосподарського податку за період з 01 січня 2012 року по 30 вересня 2014 року, за результатами якої, складений акт.

Між тим, відповідачем як суб'єктом владних повноважень, на якому лежить тягар доказування, не надано жодного акта перевірки ФГ «Веста-Юг», яким би були встановлені порушення останнім податкового законодавства та застосування до платника податків грошових зобов'язань та фінансових санкцій.

Пункт 86.7 ст.86 Податкового кодексу України забороняє контролюючим та іншим державним органам використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що представник СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Одесі наголошував на тому, що посадові особи ФГ «Веста-Юг» вносять неправдиві відомості до офіційних документів, ухиляються від сплати податків в великих розмірах, подають до Любашівської ОДПІ документи з ознаками підробки й незаконно формують податковий кредит при проведенні операції з реалізації сільськогосподарської продукції.

Водночас, стверджуючи про вчинення посадовими особами ФГ «Веста-Юг» кримінального злочину, представник СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Одесі не надав вироку суду з цього приводу і навіть відомостей про внесення даних фактів до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Переходячи до аналізу господарських операцій між позивачем та ПП «БАЯ», суд апеляційної інстанції встановив наступне.

31 березня 2015 року між ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (Покупець) та ПП «БАЯ» укладено договір поставки № ТД172, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти соняшник врожаю 2014 року українського походження на умовах, визначених цим договором (т.2 а.с.168-170).

Позивачем на підтвердження виконання вказаного договору поставки до перевірки надано копії рахунків-фактур, накладних, специфікацій, актів перерахунку ціни партії товару, ярликів-проб, товарно-транспортних накладних, видаткових накладних (т.2 а.с.171-204).

Роблячи висновок про нереальність господарських операцій між вказаними сторонами договору, СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Одесі посилається на податкову інформацію від ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області №2228/7/14-02-22-02-10 від 07 вересня 2015 року (т.6 а.с.81-104).

Зміст цієї інформації свідчить про відсутність у користуванні ПП «БАЯ» земельних ділянок на території Ширяївського району Одеської області площею 5 644,96га, на території Хорольського району Полтавської області площею 6 218га, а також про відсутність на підприємстві персоналу, необхідного для забезпечення процесу вирощування, збирання, зберігання соняшника.

Все це, на думку відповідача, надає йому право стверджувати про неможливість підтвердження реальності здійснення операцій з вирощування в 2014 році продукції соняшника та операцій з його реалізації в 2014 та в 2015 роках.

Разом з тим, докази, які містяться в матеріалах справи свідчать зворотне.

Відповідно до Свідоцтва №200098691 про реєстрацію сільськогосподарського підприємства як суб'єкта спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість ПП «БАЯ» знаходиться на спеціальному режимі оподаткування з 01 січня 2009 року (т5 а.с.183).

Із податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за період з 01 січня 2014 року по 31 серпня 2015 року вбачається, що в штаті підприємства працювало від 14 до 23 осіб (т.6 а.с.91-92).

ПП «БАЯ» для ведення сільськогосподарської діяльності використовує нежитловий об'єкт, який належить йому на праві власності та розташований в с. Грейгове, Жовтневого району Миколаївської області.

Даний об'єкт знаходиться на земельній ділянці, площею 22 964 кв. м., та складається у тому числі із: вагової, складу, навісу, зерноочищувальних установ (т.5 а.с.200-201).

До того ж, відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №105 від 01 жовтня 2014 року ПП «БАЯ» є орендарем нерухомого майна адміністративної будівлі (т.5 а.с.209).

Листом Державної інспекції сільського господарства в Миколаївської області повідомлено ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва, що за ПП «БАЯ» зареєстровано 7 одиниць сільськогосподарських машин, а саме 2 комбайни і 5 тракторів (т.6 а.с.95).

Про наявність у ПП «БАЯ» земельних ділянок свідчать довідки:

- Грейгівської сільради від 11 лютого 2014 року №126/01 про наявність оренди земельних ділянок, загальною площею, 3,3000 га (т.5 а.с.205);

- відділу Держземагенства у Новоодеському районі Миколаївської області №6-5-6-26/2185 від 24 вересня 2014 року про оренду земельних ділянок, загальною площею 45,5800 га (т.5.а.с.206);

- управління Держземагенства у Миколаївському районі Миколаївської області від 24 вересня 2014 року №3762/751-2/1300 про оренду земельних ділянок, загальною площею 555,95 га (т.5 а.с.207).

- відділу Держземагенства у Снігурівському районі Миколаївської області від 24 вересня 2014 року №2420/02-14 про наявність оренди земельних ділянок, загальною площею 555,95 га (т.5 а.с.208).

Також надані реєстри договорів ПП «БАЯ» на оренду землі та паїв на 2015 рік (т.5 а.с.230-233).

У томі 5 на а.с.20-229 наявна річна статистична звітність ПП «БАЯ» у формі 4 - сг за 2014 рік, де міститься інформація про посівні площі сільськогосподарських культур, у тому числі і олійних культур.

Використовуючи податкову інформацію, про яку було зазначено вище, ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва 07 вересня 2015 року прийняло рішення про виключення сільськогосподарського підприємства з реєстру суб'єктів спеціального режиму оподаткування, оскільки питома вага вартості сільськогосподарських послуг становить менше 75% вартості всіх товарів /послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних місяців.

Рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, дане рішення контролюючого органу, визнано протиправним та скасовано.

У цьому рішенні, судом на підставі досліджених доказів, зроблено висновок про те, що продукція, вирощена на земельній ділянці, орендованій платником фіксованого сільськогосподарського податку в юридичної або фізичної особи, є сільськогосподарською продукцією, незалежно від того, чи зареєстровані належним чином договори оренди такої земельної ділянки.

Водночас, суд першої інстанції, оцінюючи докази, надані сторонами, надав перевагу доводам контролюючого органу, не вмотивувавши належним чином, чому доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги.

Крім того, судом першої інстанції взагалі не наданий правовий аналіз первинної документації позивача, наявності в його діях порушень податкового законодавства.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що придбаний у названих контрагентів товар був використаний позивачем у господарській діяльності.

Так, на підтвердження даних обставин позивачем до перевірки та до суду першої інстанції було надано копії:

- банківських виписок; платіжних доручень;

- договору №186 від 14 березня 2014 року, укладеного між ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (замовник) та ТОВ «Дельта Вілмар СНГ» (виконавець), щодо переробки сировини у готову продукцію;

- актів надання послуг до цього договору;

- товарно-транспортних накладних;

- договору № 05/05/14/1 від 05 травня 2014 року на організацію та перевезення вантажу автотранспортом, укладеного між ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (замовник) та ТОВ «ХЛЕБ АГ» (перевізник);

- договору транспортно-експедиторського обслуговування шроту соняшникового № 21/03/14-6 від 21 березня 2014 року, укладеного між ТОВ «МІГТРАНС» (експедитор) та ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (замовник, клієнт);

- заявок про надання додаткових послуг;

- контракту №18/04/14/1 від 18 квітня 2014 року між позивачем та «Альфа Трейдінг Лімітед» на поставку сирої нерафінованої олії, а також специфікацій, митної декларації, інвойсів на виконання цього контракту;

- договору № 28/03/14/5/274 від 28 березня 2014 року, укладеного між ТОВ «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (продавець) та ТОВ «Дельта Вілмар СНГ» (покупець) щодо поставки нерафінованої соняшникової олії; рахунків на оплату (т.4 а.с.16-250; т.5 а.с.1-70).

Фактичні обставини справи свідчать про відсутність у діях позивача порушень наступних норм Податкового кодексу України: п.п. 14.1.91, 14.1.202 п.14.1 ст.14, п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України.

Так, відповідні пункти ст.14 Податкового кодексу України дають означення постачання товарів та продажу товарів.

Вимоги даних законодавчих норм позивачем не порушені.

Також відсутні з боку позивача порушення ст.198 Податкового кодексу України, яка регулює формування податкового кредиту.

Так, відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України у позивача виникло право на віднесення сум податку до податкового кредиту у зв'язку з придбанням товару.

За пунктом 198.2. ст.198 Податкового кодексу України позивач визначився з датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту, це або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду позивача складався з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням товару.

Пункт 198.6 статті 198 забороняє платнику податків відносити до податкового кредиту суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Актом перевірки відповідача зазначених порушень з боку позивача не встановлено.

Беручи до уваги, що товарно-транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту, зауваження контролюючого органу щодо недоліків у заповнення даних транспортних документів правового значення не мають.

У своєї апеляційній скарзі позивач зазначає, що актом перевірки встановлена сума завищення ним від'ємного значення в розмірі - 7 487 713,43 грн. та сума завищення бюджетного відшкодування у розмірі 346 979,00 грн.

Водночас, на думку апелянта, податкові повідомлення-рішення були видані на інші суми, а саме:

- сума завищення від'ємного значення склала 4 726 798,61 грн.

- сума завищення бюджетного відшкодування склала - 3 107 893,86 грн.

Питання накладення штрафних санкцій у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов'язання, регулюються п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України.

Так, п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -

тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Отже, зазначена норма встановлює, що штрафні санкції нараховуються тільки на суми завищеного бюджетного відшкодування, а на суми завищення від'ємного значення штрафні санкції не нараховуються.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що штраф у розмірі 50% мав би нараховуватися на суму завищення бюджетного відшкодування в розмірі - 346 979,00 грн. і повинен був складати - 173 489,50 грн.

Проте, після внесення виправлень до акту перевірку, сума завищення бюджетного відшкодування була змінена і склала 3 107 893,00 грн. і відповідно збільшився розмір штрафних (фінансових) санкцій, який став складати - 1 380 457,43 грн.

Дії СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Одесі щодо проведення засідання постійної комісії із розгляду спірних питань, на підставі, якого були внесені вищенаведені зміни до акту перевірки були визнані рішенням суду від 31 травня 2016 року - протиправними. Зазначене рішення набрало законної сили 14 вересня 2016 року (т.6 а.с.163-176).

З огляду на положення ч.1. ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», такі рішення є самостійним джерелом права.

Згідно зі статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді Європейським судом з прав людини податкових спорів у мотивувальній частині рішення найчастіше застосовується ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Цією статтею гарантується право на мирне володіння своїм майном. У ній, зокрема, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У контексті податкових спорів позбавлення права отримати податкову вигоду (податковий кредит чи бюджетне відшкодування ПДВ) розглядається як позбавлення власності.

Тобто, позбавлення податковим органом права платників податків ПДВ на податковий кредит з причини виявлення зловживань з боку їхніх постачальників є порушенням статті 1 Протоколу 1 до Конвенції.

У своєму рішенні у справі «Інтерсплав проти України» ЄСПЛ зазначає, що «коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Державні органи не повинні поширювати негативні наслідки на інших осіб за відсутності зловживань з їхнього боку.

В рішенні у справі «Булвес АД проти Болгарії» наводяться висновки про те, що «коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності».

До того ж слід звернутися до рішень, розглянутих ЄСПЛ у справах «Руїс Торіха проти Іспанії», «Суомінен проти Фінляндії», «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», де Європейським судом наголошено, що «...адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

За підсумком викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення вважав обставини, що мають значення для справи встановленими, незважаючи на те, що вони не були доведені контролюючим органом, а також судом було допущено невідповідність висновків, викладених в рішенні - обставинам справи.

Зазначені порушення, відповідно до ст. 202 КАС України, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового про задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року - скасувати.

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС 04 квітня 2016 року №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3 107 893,86 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 553 946,93 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС 04 квітня 2016 року №, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4 726 798,61 грн.

Стягнути зі Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС (код за ) 295 742 (двісті дев'яносто п'ять тисяч сімсот сорок дві) грн. 60 коп. на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Дельта Вілмар» (код за ), в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова