Справа № 755/10523/16-а
Суддя: Гончарук В. П.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гончарук В.П. розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії (в порядку адміністративного судочинства), -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. Просить суд визнати протиправними дії відповідача Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії у розмірі 80% середньомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 10.02.2016 року № 18-114зн; скасувати рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 714/15 від 11.04.2016 року, щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 в редакції закону № 3668-VI від 08.07.2011 року «Про внесення змін до закону України «Про прокуратуру»; зобов'язати відповідача здійснити, починаючи з 01 січня 2016 року, перерахунок призначеної позивачу пенсії у розмірі 80% від розміру заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 10.02.2016 року № 18-114зн, без обмеження її максимального розміру: та просить зобов'язати відповідача виплатити позивачу недоплачену різницю між фактично отриманою позивачем та перерахованою пенсією за період з 01 січня 2016 року.

Позивач мотивував заявлені вимоги тим, що перебував на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію за вислугою років, яка була призначена на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-Х11 у розмірі 80 відсотків заробітної плати прокурора відділу Генеральної прокуратури України. Згідно листа Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-УІІІ від 02.03.2015 року, відповідно до якого з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначаються, серед іншого, відповідно до Закону України „Про прокуратуру".

Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві до суду надано письмові заперечення з проханням відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції Українипро зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Судом встановлено, що 16 вересня 2013 року позивач отримує пенсію за вислугу років.

Листом заступника начальника Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 714/15 від 11.04.2016 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, з посиланням на положення Закону України „Про прокуратуру" № 1697-УІІ від 14.10.2014 року та на п. 5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-УІІІ від 02.03.2015 року, відповідно до якого з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначаються, серед іншого, відповідно до Закону України „Про прокуратуру".

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII„Про прокуратуру".

Так, частиною 1 ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" (в редакції від 05.11.1991, яка була чинною на час призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 % від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 % місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі..

Законом України № 3668-УІ „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Так, відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції Закону № 3668-УІ прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01.10.2011 положення частини першої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-УІ.

У відповідності до норм Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-УІІІ в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про проведення перерахунку пенсії, внесено зміни до частини п'ятнадцятої статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру", відповідно до яких максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, станом на день проведення перерахунку пенсії набув чинності Закон України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавці актів України", який встановлює низку змін до законів, які регулюють питання пенсійного забезпечення громадян.

Зокрема, з 01.01.2015 розмір пенсії за віком та вислугою років, які призначаються за нормами Закону України „Про прокуратуру" становлять 60 % заробітної плати.

Однак, відповідно до ч. 15 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсії прокурорам регулюють частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ, положення яких - щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-УІ не зазнали змін, змінилася лише нумерація частин цієї статті.

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку про те, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законами № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» і № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Законів № 3668-VІ і № 1166-VII не зазнали.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.01.2016 у справі № К/800/6054/15.

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону № 1789-ХІІ в часі, суд виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції Україниперебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013 у справі № 21-348а13 та від 17.12.2013 у справі № 21-445а13.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був провести перерахунок раніше призначеної позивачеві пенсії у розмірі 80 відсотків від суми місячного чинного заробітку, з урахуванням стажу роботи позивача в органах прокуратури, який перевищує максимальний граничний вік задля отримання пенсії даного виду, і при перерахунку мають бути взяті до уваги збільшені показники підвищення заробітної плати, які надані позивачем та підтверджені відповідною довідкою Генеральної прокуратури України від 10.02.2016 року № 18-114зн, копію якої долучено до матеріалів справи.

Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити, починаючи з 01 січня 2016 року, перерахунок призначеної позивачу пенсії у розмірі 80% від розміру заробітної плати зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 10.02.2016 року № 18-114зн, без обмеження її максимального розміру, суд вважає, що доана вимога підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, у даній справі слід застосовувати положення спеціальних норм, а саме Закону №1789-ХІІ в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, у частині вісімнадцятій статті 50-1 цього Закону передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, застосуванню підлягає частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, оскільки у справі, що розглядається, право позивача на перерахунок пенсії відповідач не визнав, що і стало підставою звернення до суду.

Позивач право на підвищення пенсії набув у зв'язку із отриманням довідки Генеральної прокуратури України від 10.02.2016 року № 18-114зн для перерахунку пенсії, звернувся до управління ПФУ із заявою про перерахунок пенсії.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 15 грудня 2015 року у справі 161/18933/14-а.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно ч. 2 зазначеної статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було неправомірно відмовлено позивачу у перерахуванні та виплаті пенсії, з урахуванням збільшених показників підвищення заробітної плати, які надані позивачем та підтверджені відповідною довідкою Генеральної прокуратури України від 10.02.2016 року № 18-114зн, з розрахунку 80% від заробітної плати позивача, з урахуванням стажу роботи позивача в органах прокуратури, оскільки такий розрахунок відповідає положенням статті 50-1 Закону України „Про прокуратуру" в редакції, яка діяла станом на день призначення пенсії позивачу, та відповідачем у письмових запереченнях до позову не наведено будь-яких правових підстав правомірності нарахування та виплати позивачу пенсії у розмірі, що підлягає до оспорення, задля спростування встановлених судом обставин.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії (в порядку адміністративного судочинства) підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру", 8-11, 17-19, 41, 69-71, 94, 100, 160-163, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії (в порядку адміністративного судочинства) - задовольнити.

Визнати протиправними дії відповідача Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80% середньомісячної (чинної) заробітної плати відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI, що діяла станом на серпень 2012 року) на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 10.02.2016 року № 18-114зн.

Скасувати рішення Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 714/15 від 11.04.2016, щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 в редакції закону № 3668-VI від 08.07.2011 року «Про внесення змін до закону України «Про прокуратуру».

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити, починаючи з 01 січня 2016 року, перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI, що діяла станом на серпень 2012 року) у розмірі 80% від розміру заробітної плати на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 10.02.2016 року № 18-114зн, без обмеження її максимального розміру.

Зобов'язати в Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити позивачу недоплачену різницю між фактично отриманою позивачем та перерахованою пенсією за період з 01 січня 2016 року.

Відшкодувати ОСОБА_1 понесені ним у справі судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва у 10-ти денний термін з дня отримання копії постанови.

Суддя: