Справа № 496/2792/16-а
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 496/2792/16-а

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Трушина О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 30 вересня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспекторів Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспекторів Управління патрульної поліції у м. Миколаєві Департаменту патрульної поліції рядових поліції ОСОБА_2 (далі інспектор УПП ОСОБА_2В.) та ОСОБА_3 (далі інспектор УПП ОСОБА_3О.). З урахуванням уточнення позовних вимог позивач просив:

- визнати неправомірними дії інспектора УПП ОСОБА_3 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення;

- визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 29 липня 2016 року серії ПС 2 № 558059, складену інспектором УПП ОСОБА_2, на підставі якої позивача протягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.;

- визнати неправомірними дії інспектора УПП ОСОБА_3 під час вилучення у позивача посвідчення водія;

- визнати дії інспекторів УПП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що порушили права громадянина;

- прийняти ухвалу про проведення розслідування та вжиття відповідних заходів до інспекторів УПП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за порушення законодавства (а. с. 11-16).

В обґрунтування позову зазначалось, що 28 липня 2016 року на виконання бойового розпорядження позивач рухався на автомобілі КРАЗ 5233, військовий номер 11-47 Е6, з метою перевантаження та буксирування автомобіля КАМАЗ 55102, який зазнав поломки. Прибувши на місце події, після перевантаження вантажу із застосуванням жорсткого зчеплення, позивач почав буксировку транспортного засобу - автомобіля КАМАЗ 55102 до місця розвантажування. Рухаючись по трасі, за розпорядженням старшого машини майора ОСОБА_4, з метою зупинки в с. Коблево для поповнення запасів води, зайнявши крайню праву смугу, позивач відчув поштовх та почав повільно гальмувати. Як зясувалося пізніше, трапився відрив шплінтів, в результаті чого порушилась жорстка зчепка, що призвело до зіткнення з причепом КТСКТМZ62 автомобіля МАЗ, який виступав на проїжджу частину. У звязку з дорожньо-транспортною пригодою інспектором УПП ОСОБА_3 стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення від 28 липня 2016 року серії АП1 № 125419 за ст. 124 КУпАП, вилучено у позивача посвідчення водія, а інспектором УПП ОСОБА_2 складено постанову у справі про адміністративне правопорушення від 29 липня 2016 року серії ПС 2 № 558059, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.. На думку позивача, дії відповідачів є протиправними, а названа постанова від 29 липня 2016 року серії ПС 2 № 558059 підлягає скасуванню.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 30 вересня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Так, на думку апелянта, судом не прийнято до уваги, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем порушено право позивача на отримання юридичної допомоги, передбачене ст. 268 КУпАП. Крім того, ст. 258 КУпАП, згідно якої постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення, не містить у своєму переліку ст. 122 КУпАП. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що у звязку з дорожньо-транспортною пригодою інспектором УПП ОСОБА_3 стосовно водія автомобіля КРАЗ 5233, військовий номер 11-47 Е6, ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 28 липня 2016 року серії АП1 № 125419 за ст. 124 КУпАП з вилученням у позивача посвідчення водія.

Крім того, інспектором УПП ОСОБА_2 складено постанову у справі про адміністративне правопорушення від 29 липня 2016 року серії ПС 2 № 558059, якою позивача протягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн..

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки справа про адміністративне правопорушення відносно позивача за ст. 124 КУпАП знаходиться в провадженні суду, правомірність складення відповідачами протоколу про адміністративне правопорушення за названою статтею КУпАП, а також правомірність вилучення у ОСОБА_1 посвідчення водія підлягають перевірці в рамках названої справи. Крім того, за правильним висновком суду першої інстанції, відповідачі довели правомірність винесення відносно позивача постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853) (далі Інструкція № 1395).

Пунктом 1 Розділу VІІІ названої Інструкції визначено, що у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП (додаток 7), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Таким чином, складений на місці ДТП протокол про адміністративне правопорушення стосовно винної особи, до якого додається схема місця ДТП та інші матеріали, не є рішенням субєкта владних повноважень у розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки вказаний документ не зумовлює виникнення будь-яких прав і обовязків для осіб, щодо яких складено протокол, а тому дії по складанню протоколу та схеми місця ДТП не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП є носіями доказової інформації про виявлені поліцейськими патрульної поліції порушення правил дорожнього руху, на підставі яких приймається відповідне рішення уповноваженим органом, зокрема, судом, а тому оцінка протоколу про адміністративне правопорушення та схеми місця ДТП, в тому числі й оцінка дій службових осіб патрульної поліції щодо їх складання, викладення певних висновків, а також вилучення посвідчення водія може бути надана судом при розгляді справи про адміністративний проступок.

Як встановлено матеріалами справи, у звязку з дорожньо-транспортною пригодою інспектором УПП ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1, як водія автомобіля КРАЗ 5233, військовий номер 11-47 Е6, складено протокол про адміністративне правопорушення від 28 липня 2016 року серії АП1 № 125419 за ст. 124 КУпАП з вилученням у позивача посвідчення водія.

Названий протокол у відповідності до ст. 221 КУпАП направлено для розгляду до Біляївського районного суду Одеської області.

Отже, оцінка правомірності дій відповідачів щодо складання названого протоколу та вилучення у позивача посвідчення водія має бути надана Біляївським районним судом Одеської області під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що виключає можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій інспектора УПП ОСОБА_3 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та вилучення у позивача посвідчення водія.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

На підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Отже, всупереч доводам апелянта, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної поліції, які мають спеціальні звання, було надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 126 КУпАП, без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно пп. «ґ» п. 2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено матеріалами справи, 29 липня 2016 року інспектором УПП рядовим поліції ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 558059, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмір 425 грн. (двадцять пять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, за непредявлення поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобовязаний мати, зокрема при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, предявляти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 21. 2 ст. 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Таким чином, законодавством визначено перелік випадків, коли працівник поліції має право вимагати, а водій зобовязаний надати страховий поліс для перевірки.

При цьому позивачем не заперечується відсутність у нього відповідного страхового полісу на транспортний засіб. Крім того, зазначена обставина також підтверджена допитаними в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Як правильно встановив суд першої інстанції, оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Названу постанову складено інспектором патрульної поліції на місці вчинення адміністративного правопорушення та негайно вручено позивачу, про що свідчить його підпис у постанові (а. с. 60).

За таких обставин, із врахуванням наведених вище положень чинного законодавства України, апеляційний суд приходить до висновку, що при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення від 29 липня 2016 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн., інспектор УПП рядовий поліції ОСОБА_2 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, що виключає можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування названої постанови.

Доводи апеляційної скарги про порушення відповідачем права позивача на отримання правової допомоги не впливають на правильність рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому не можуть бути підставою для скасування оскарженої постанови відповідача.

Із врахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позивача є правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Біляївського районного суду Одеської області від 30 вересня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

ОСОБА_6