Справа № 464/6405/16-а
Суддя: Горбань О. Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/6405/16-а
пр.№ 2-а/464/299/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2016 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

при участі:

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова адміністративний позов ОСОБА_2 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування розпорядження Сихівської районної адміністрації №191 від 14.04.2016.

Мотивує вимоги тим, що Сихівською районною адміністрацією 14.04.2016 винесено розпорядження №191 «Про самочинне встановлення огорожі на прибудинковій території будинку на вул.Б.-ОСОБА_4, 5», яким затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол №5 від 04.02.2016) та зобовязано позивача генерального директора ПрАТ «Ірокс» ОСОБА_2 демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку на вул.Антонича, 5. Вказане розпорядження вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивач не є власником чи користувачем згаданої земельної ділянки, тоді як лише власник чи орендар земельної ділянки, що огороджена, може нести відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері благоустрою. Оскільки районною адміністрацією не встановлено хто саме влаштував цю огорожу і коли саме, не встановлено власників чи орендарів вказаної земельної ділянки, тому розпорядження про демонтаж огорожі винесено без правових підстав. Вважає, що районною адміністрацією взято до уваги лише висновок міжвідомчої комісії, який вказує лише на факт існування самочинно зведеної огорожі без зясування ким саме така була зведена. Просить врахувати, що був позбавлений можливості надати будь-які пояснення, оскільки не отримував викликів, повідомлень, протокол про адміністративне правопорушення. Просить позов задоволити. Покликається на копії актів, витяг з протоколу, розпланувальне креслення житлового кварталу, рішення виконкому, дозвіл на будівництво, дозволи на виконання будівельних робіт, витяги з технічної документації, Декларацію про готовність обєкта до експлуатації, постанову Галицького районного суду м.Львова, ухвалу апеляційної інстанції, експертну оцінку, позитивний комплексний висновок державної експертизи, інші документи, які вважає вичерпними.

В судовому засіданні позивач підтримав позов із зазначених у ньому підстав та наголосив на тому, що при винесенні оскаржуваного розпорядження відповідач не врахував, що землекористувачем земельної ділянки є Автогаражний кооператив №15 Галицького району м.Львові і замовником будівництва багатоповерхових житлових будинків на вул.Антонича-Майданна у м.Львові, а власниками підвальних приміщень в новозбудованих будинках №3 і №5 по вул.Антонича у м.Львові є Товариство з обмеженою відповідальністю «Галичбудмонтаж». Вказав, що він є генеральним директором ПрАТ «Ірокс», який є генпідрядником. Зазначає, що встановлення вказаної огорожі передбачено та позначено на розпланувальному кресленні житлового кварталу по вул.Майданній у м.Львові, який затверджений головним архітектором, що вказує на те, що огорожа не є встановленою самочинно. Наполягає, що відповідач не зясовував хто саме встановив бетонну опалубку, тоді як він тільки влаштував металеві збірні секції огорожі на вже існуючому бетонному фундаменті. Вважає, що ця огорожа не порушує в жодній мірі права мешканців, виконана задля благоустрою території, відповідає плану експлікації. Просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3, діючи згідно довіреності №34 від 04.01.2016 (а.с.19), в судовому засідання заперечила позов. Пояснила, що оскаржуване розпорядження винесене в межах чинного законодавства, а покликання в позовній заяві на його протиправність не можуть слугувати підставою для його скасування. Просить відмовити в задоволенні позову, вважає вичерпними копії долучених до матеріалів справи документів. Вважає розпорядження таким, що спрямовано на захист прав мешканців будинків.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів належним і неупередженим судом.

Як видно з оскаржуваного розпорядження та матеріалів справи, таке прийнято за наслідками розгляду звернення ЛПК «Старий Сихів», представлених матеріалів, керуючись «Положенням про порядок влаштування огорож у м.Львові», затвердженим рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.09.2011 №834, а також постанови адміністративної комісії при Шевченківській районній адміністрації від 13.01.2016 за №1/3, яким позивача, генерального директора ПрАТ «Ірокс» притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу, протокол №5 засідання міжвідомчої комісії від 04.02.2016. (а.с.30-36).

З розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №191 від 14.04.2016 вбачається, що затверджено висновок міжвідомчої комісії, генеральному директору ПрАТ «Ірокс» ОСОБА_2 демонтувати самочинно встановлену металеву огорожу на прибудинковій території житлового будинку на вул.Антонича, 5, влаштування якої виконано без проектної документації та дозволу органу місцевого самоврядування у термін до 28.04.2016.

Судом враховується, що оскаржуваним розпорядженням позивачу лише надана можливість демонтувати самочинно встановлену огорожу на прибудинковій території житлового будинку.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач визнає, що металева огорожа у виді секцій встановлена ним і станом на день розгляду справи, розпорядження в частині демонтажу позивачем не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

09.09.2011 виконавчий комітет Львівської міської ради ухвалив рішення №834 «Про затвердження Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові» (надалі - Положення), яке регулює порядок влаштування огорож зі сторони магістральних вулиць і доріг та між суміжними землекористувачами, а також житлових вулиць місцевого значення у м. Львові з врахуванням існуючих архітектурних традицій, функціонально-планувальних вимог до забудови вулиць, типології елементів огорож.

Відповідно до п.2.1. Положення, огорожі земельних ділянок необхідно влаштовувати по межі земельних ділянок, визначених документами на землекористування (Державним актом, договором оренди).

Згідно з п.5.1. Положення особа, яка має намір влаштувати огорожу, повинна отримати дозвіл (розпорядження голови районної адміністрації) на проведення таких робіт.

Позивачем не надано суду жодних доказів, що влаштуванню огорожі передувало звернення у адміністрацію для отримання відповідного розпорядження.

Встановлено, що металева огорожа позивачем влаштована без проектної документації, без дозволу органу місцевого самоврядування, на земельній ділянці, яка не надана у власність в встановленому законом порядку. Доводи позивача на ту обставину, що нерухоме майно по вул.Антонича, 5 у м.Львові, де встановлена позивачем металева огорожа, належить на праві власності ТОВ «Галичбудмонтаж» (підвальні приміщення), ПрАТ «Ірокс», не може слугувати підставою для задоволення позову. Жодних доказів перебування вказаної земельної ділянки, на якій розташована огорожа, у власності АГК №15 Галицького району м.Львова, ТОВ «Галичбудмонтаж», ПрАТ «Ірокс» суду не надано, матеріали справи містять лише докази, що землекористувачем є АГК №15 Галицького району м.Львова.

Зясовано, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів №63 від 18.02.1988 земельна ділянка в комунальній зоні масиву «Сихів» площею 1,7 га відведена Автогаражному кооперативу №15 Галицького району м.Львова для будівництва 2-х 5-ти поверхових гаражів стоянок. У 1994 році ПАТ «Ірокс» отримав дозвіл на будівництво 2-х 5-ти поверхових гаражів-стоянок у комунальній зоні масиву «Сихів» по вул.Антонича у м.Львові, в подальшому як пайовик та виконавець будівельно-монтажних робіт освоїв земельну ділянку, збудувавши житлові будинки, право власності на які визнано рішенням Господарського суду Львівської області від 13.09.2012. Тим самим всі надані позивачем документи вказують, що ПАТ «Ірокс» є власником об'єктів нерухомості, натомість ці документи не можуть підміняти за своїм змістом Державні акти на земельну ділянку, на якій встановлена огорожа, а також звільняти позивача від обовязку отримати відповідні дозвільні документи для влаштування самочинно ним зведеної огорожі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження органів місцевого самоврядування (у тому числі виконавчих органів міських рад) у сфері будівництва передбачені Законами України: «Про архітектурну діяльність», «Про основи містобудування», «Про місцеве самоврядування в Україні», а також Цивільним кодексом України.

Підпунктом 3 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить делеговане повноваження із здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічна норма закріплена в статті 14 Закону України «Про основи містобудування», відповідно до якої до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації та проектів окремих обєктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу.

Аналізуючи перелічені наведені вище нормативно-правові акти, Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради наділена правом контролю за дотриманням законодавства, що регулює містобудівну діяльність, зокрема і щодо самочинно збудованих обєктів, та встановлення такого факту.

Встановлено, що після звернень мешканців щодо незаконного відгородження території, на звернення районної адміністрації, позивач як генеральний директор ПрАТ «Ірокс» листом від 09.09.2015 повідомив голову Сихівської районної адміністрації, директора ЛКП «Старий Сихів», що будівельний майданчик по вул.Антонича, 5 у м.Львові виконаний у відповідності до проекту організації будівництва, огорожа виконана згідно ГОСТ 230407-78. На думку суду, таким листом позивач намагався ототожнити встановлену ним огорожу як огорожу будівельного майданчику, а також визнавав, що огорожа встановлена ним.

Також слід відмітити, що оскаржуваним розпорядженням позивачу лише рекомендовано демонтувати самочинно встановлену огорожу на прибудинковій території, влаштування якої виконано позивачем без проектної документації та дозволу органу місцевого самоврядування і, яка створює незручності іншим мешканцям. Жодного зобов"язального характеру по відношенню до позивача оскаржуване розпорядження не містить.

Згідно із ст.144 Конституції України та ч.1 ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, обєднаннями громадян, «підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які проживають відповідній території.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Таким чином, оскільки дозволів на встановлення огорожі від компетентних органів позивачем не представлено, а представником відповідача наведено достатньо доказів на підтвердження правомірності дій субєкта владних повноважень при винесенні оскаржуваного розпорядження, в тому числі для захисту порушених прав і інтересів інших осіб, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за його безпідставністю.

Отже, суд переконаний, що виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів зібраних у справі, відповідачем, в заперечення позову надано суду належні та допустимі докази у підтвердження правомірності винесення розпорядження №191, таке видано в межах наданих Сихівській районній адміністрації повноважень та у відповідності до вимог закону.

Керуючись ст.ст.7-12, 70, 86, 158-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 191 від 14.04.2016 року "Про самочинне встановлення огорожі на прибудинковій території будинку на вул.Б.-ОСОБА_4, 5" - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.Ю.Горбань