Справа № 810/4258/16
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 грудня 2016 року № 810/4258/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції про визнання неправомірними та незаконними виконавчих дій, скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції про визнання неправомірними та незаконними виконавчих дій, скасування постанови.

Пунктом 3 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу, яка містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), що дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

В силу частини 2 статті 50 цього Кодексу позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Відповідно до частини 2 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Таким чином, змістом адміністративної процесуальної дієздатності є здатність особисто здійснювати процесуальну діяльність, яка породжує відповідні юридичні наслідки. Вона визнається за фізичними особами, які досягли повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VІ (далі - Закон № 5492-VІ ) паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України на території України.

Підпунктом шостим частини 7 статті 21 Закону № 5492-VІ встановлено, що до паспорта громадянина України вноситься така інформація як дата народження.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що у даному випадку належним доказом наявності у ОСОБА_1 адміністративної процесуальної правосуб'єктності є паспорт громадянина України, копія якого у матеріалах, доданих до позовної заяви, відсутня.

У силу положень частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Частиною другою статті 87 цього ж Кодексу встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

При цьому, у силу положень частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016 року становить 1378,00 грн.

Позов, який подано до суду, містить дві самостійні вимоги немайнового характеру, кожна з яких є об'єктом сплати судового збору. Таким чином, виходячи з положень частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», позивачу належить сплатити судовий збір у розмірі 1102,40 грн. (551,20х2).

Посилання позивача на те, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено справляння судового збору за подання скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів ДВС є безпідставними.

Судовий збір за такі адміністративні позови сплачується у загальному порядку за ставками для позовів немайнового характеру (частина 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»)

Суд звертає увагу позивача, що вичерпний перелік випадків коли позивач звільняється від сплати судового збору визначений у статті 5 Закону України «Про судовий збір». Разом з цим, положення вказаної статті не звільняють позивачів від сплати судового збору у справах з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів ДВС.

Суд зазначає, що у прохальній частині адміністративного позову позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві проводити будь-які виконавчі дії у рамках виконавчого провадження №52802604.

Порядок та підстави вжиття заходів забезпечення адміністративного позову врегульовано статтею 117 та 118 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, у силу частини 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, відповідна вимога про заборону проведення виконавчих дій повинна бути викладена у формі окремого клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, вимоги до якого встановлені положеннями статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, з обґрунтуванням відповідних обставин, передбачених вищезазначеною статтею.

Суд також звертає увагу, що відповідно до підпункту 6 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,3 розміру мінімальної заробітної плати.

Також суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, оскаржувану постанову прийнято 02.11.2016, натомість з адміністративним позовом позивач звернувся 21.12.2016 (через 48 днів).

У позовній заяві позивач зазначає, що про оскаржувану постанову довідався лише 14.12.2016, у той же час позовна заява не містить належних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Узагальнені посилання позивача на ту обставину, що про оскаржувану постанову він довідався лише у момент ознайомлення його представником з матеріалами виконавчого провадження ВП№52802604 суд оцінює критично.

Позовна заява не містить пояснень та їх документального підтвердження стосовно фактичних обставин, за яких представник позивача прибув до Відділу ДВС Обухівського районного управління юстиції та ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, про існування котрого позивачеві було невідомо.

Суд звертає увагу позивача, що початок перебігу процесуального строку звернення до суду визначено альтернативно це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен був дізнатись», що містяться у частині 2 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх прав, а тому самого лише посилання на момент, коли особа для себе зясувала, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням її прав у сфері публічних правовідносин, недостатньо.

Доведенню також підлягає факт, що позивач не міг дізнатися про порушення свого права, що прямо випливає із загального правила про обовязковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

В силу положень статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлює строк, достатній для усунення недоліків.

Недоліки позовної заяви повинні бути усунені у строк до 01 лютого 2017 року шляхом подання безпосередньо до суду:

- оригіналу документу про сплату судового збору за подання позовної заяви, що має дві вимоги немайнового характеру, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, за належними реквізитами та у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

- у випадку звернення з вимогами про вжиття заходів забезпечення позову необхідно подати окреме клопотання про вжиття заходів забезпечення позову у порядку та спосіб, що передбачений статтею 117 Кодексу адміністративного судочинства України (з обґрунтуванням підстав для вжиття таких заходів); оригінал документу про сплату судового збору у розмірі, визначеному підпунктом 6 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

- письмових пояснень та їх документального підтвердження щодо моменту, коли позивачу фактично стало відомо про порушення його прав оскаржуваного постановою;

- копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 з відомостями про зареєстроване місце проживання.

Керуючись статтями 106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції про визнання неправомірними та незаконними виконавчих дій, скасування постанови, - залишити без руху.

2. Позивачеві у строк до 01 лютого 2016 року усунути наведені у даній ухвалі недоліки у вказаний у ній спосіб.

3. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і повернута заявникові.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.