Справа № П/811/656/16
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року Справа №П/811/656/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Момонт Г.М., розглянув у порядку письмового провадження в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача-1: Головного управління ДФС у Кіровоградській області,

відповідача-2: Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області

про скасування податкових повідомлень-рішень та рішення.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області та Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області про скасування:

- рішення №1 від 18.12.2015 р., про застосування штрафних санкцій у сумі 642,80 грн., недоїмки зі сплати єдиного внеску штрафів та пені на загальнообовязкове держане соціальне страхування в сумі 9 468,93 грн.

- податкового повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання із земельного податку з фізичних осіб у розмірі 4 696,53 грн., у тому числі 3 485,22 грн. основного платежу та 1 211,31 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- податкового повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 20 689,50 грн., у тому числі 13 793,00 грн. основного платежу та 6 896,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів);

- податкового повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 5 116,50 грн., у тому числі 4 093,20 грн. основного платежу та 1 023,30 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- податкового повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р., яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 173 895,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що під час перевірки не були враховані відомості про сплату земельного податку у розмірі 2 300,00 грн., а тому безпідставно нараховано грошові зобовязання та штрафні санкції. Позивач зазначає, що нею подано заяву начальнику Бобринецького відділення Долинської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області про скасування нарахування на авансовий внесок (платежів) за ІІ-IV квартали 2014 року у звязку з припиненням торговельної діяльності згідно з пп.177.5.1 Податкового кодексу України, однак її змушують сплачувати грошові зобовязання та розраховують розмір авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності упродовж 2014 року, помилково вважаючи, що станом на 31.12.2014 р. рахується податковий борг з податку на суму 3 181,02 грн. Позивач також вважає помилковим висновок про наявність недоїмки зі сплати єдиного внеску та нарахування штрафних санкцій визначених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Окрім того, позивач заперечує щодо порушення нею п.2.6 розділу 2 Постанови №637 від 15.12.2004 р., оскільки всі кошти, які надходили на рахунок оприбутковувалися.

Представником відповідачів подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки оскаржувані рішення є обґрунтованими та такими, що повністю відповідають вимогам всіх приписів законодавства України.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, представники відповідачів заперечили проти задоволення позову.

З огляду на клопотання позивача, враховуючи позицію представника відповідачів, відповідно до усної ухвали, прийнятої в судовому засіданні 28.09.2016 р. та занесеної до журналу судового засідання (а.с.127, Т.7), подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження згідно з ч.4 ст.122 КАС України.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, представників позивача і відповідачів, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

У період з 23.11.2015 р. по 11.12.2015 р. посадовою особою Головного управління ДФС у Кіровоградської області на підставі наказу №308 від 06.11.2015 р. (а.с.72, Т.4), відповідно до направлення №15 від 23.11.2015 р. (а.с.71, Т.4) проведено документальну планову невиїзну перевірку фінансово-господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2014 р., виконання вимог валютного та іншого законодавства за період 01.01.2012 р. по 31.12.2014 р. за результатами якої складено акт №40/11-01-17-00/НОМЕР_1 від 18.12.2015 р. висновками якого, зокрема, є порушення ФОП ОСОБА_1, на думку відповідача:

- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, у звязку з чим визначено суму податкового зобовязання з податку з доходи фізичних осіб в сумі 4 093,20 грн., в тому числі за 2012 рік 1 464,15 грн., за 2013 рік 2 629,05 грн.;

- п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове страхування» у звязку з чим занижено суму єдиного внеску в розмірі 9 468,93 грн., в тому числі за 2012 рік на 3 387,07 грн., за 2013 рік на 6 081,86 грн.;

- п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, у звязку з чим визначено суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 13 792,00 грн., у тому числі за березень 2012 року на 66,00 грн., за квітень 2012 року на 1 184,00 грн., за червень 2012 року на 1 107,00 грн., за липень 2012 року на 1 531,00 грн., за серпень 2012 року на 299,00 грн., за жовтень 2012 року на 768,00 грн., за листопад 2012 року на 4 256,00 грн., за січень 2013 року на 338,00 грн., за лютий 2013 року на 116,00 грн., за травень 2013 року на 84,00 грн., за червень 2013 року на 472,00 грн., за вересень 2013 року на 583,00 грн., за листопад 2013 року на 582,00 грн., за грудень 2013 року на 2 406,00 грн.;

- п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, у звязку з чим не оприбутковано готівку на суму 34 779,17 грн.;

- п.269.1 ст.269, п.270.1 ст.270, п.276.1 ст.276 та п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України у звязку з чим визначено податкове зобовязання із земельного податку в сумі 3 485,22 грн., у тому числі за 2013 рік 1 742,61 грн., за 2014 рік 1 742,61 грн. (а.с.17-59, Т.1, а.с.27-69, Т.4).

На підставі акта перевірки Бобринецьким відділенням Долинської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області винесено:

- рішення №1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18.12.2015 р., яким до позивача застосовано штрафну санкцію у сумі 642,80 грн. (а.с.60, Т.1, а.с.134, Т.7);

- податкового повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р., яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) за порушення норм з регулювання обліку готівки в розмірі 173 895,85 грн. (а.с.64, Т.1, а.с.75, Т.4, а.с.133, Т.7);

- податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 20 689,50 грн., у тому числі 13 793,00 грн. основного платежу та 6 896,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.62, Т.1, а.с.74, Т.4, а.с.130, Т.7);

- податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 5 116,50 грн., у тому числі 4 093,20 грн. основного платежу та 1 023,30 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.63, Т.1, а.с.75, Т.4, а.с.132, Т.7);

- податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р., яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання із земельного податку з фізичних осіб у розмірі 4 696,53 грн., у тому числі 3 485,22 грн. основного платежу та 1 211,31 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (а.с.61, Т.1, а.с.74, Т.4, а.с.131, Т.7).

Судом встановлено, що у податкових повідомленнях-рішеннях №, №, №, № від 04.01.2016 р. помилково зазначено, що вони видані Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області. Однак, суд враховує, що фактично зазначені податкові повідомлення-рішення підписані керівником Бобринецького відділення Долинської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області ОСОБА_2 та скріплені печаткою Бобринецького відділення Долинської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області (а.с.129-133, Т.7).

Окрім того, суд зауважує, що на час розгляду справи, з огляду на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби» від 04.11.2015 р. №892 та наказ ДФС України від 24.02.2016 р. №165 «Про реорганізацію деяких територіальних органів у Кіровоградській області» Бобринецьке відділення входить до складу Новоукраїнської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р. винесене податковим органом на підставі ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 р. №436/95 у звязку з порушенням п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Статтею 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 р. №436/95 установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є субєктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки у пятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Так, під час перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не оприбутковано готівку 34 779,17 грн., у тому числі 11 713,25 грн. за квітень та жовтень 2012 року і 23 065,92 грн. за червень, вересень, листопад і грудень 2013 року. (а.с.55, Т.1, а.с.65, Т.4).

У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що висновок про неоприбуткування готівки зроблено внаслідок арифметичного розрахунку різниці між сумою отриманої виручки проведеної через РРО відповідно до звітів про використання РРО та сумою торгівельної виручки, що надійшла на розрахунковий рахунок платника податку за відповідні місяці.

Натомість позивач наголошувала на тому, що нею належним чином та у повному обсязі оприбутковувалася уся готівка, а встановлена розбіжність пояснюється тим, що готівкові кошти здавалися нею не у день їх надходження та оприбуткування, а тому суми проведені по РРО та внесені на розрахунковий рахунок у відповідних місяцях можуть не співпадати.

Порядок оприбуткування готівки визначено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. №637 (далі за текстом Положення).

Відповідно до п.1.2 Положення оприбуткування готівки проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно з п.2.6 Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

З огляду на п.1.2 Положення касові документи документи (касові ордери та відомості на виплату грошей, розрахункові документи, квитанції програмно-технічних комплексів самообслуговування, відомості закупівлі сільськогосподарської продукції, інші прибуткові та видаткові касові документи), за допомогою яких відповідно до законодавства України оформляються касові операції, звіти про використання коштів, а також відповідні журнали встановленої форми для реєстрації цих документів та книги обліку.

Таким чином, висновок про неоприбуткування готівки фізичною особою-підприємцем може бути зроблено внаслідок проведеного співставлення сум відображених платником податків у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій та сум за касовими (розрахунковими документами).

Водночас суд враховує, що згідно з п.2.7 Положення банкам і підприємцям ліміт каси та строки здавання готівкової виручки (готівки) не встановлюються.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що суми готівкових коштів відображені фізичною особою-підприємцем у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій в розрізі місячного періоду можуть не співпадати із сумами внесеними такою особою на розрахунковий рахунок як торгівельна виручка.

Судом встановлено, що здійснюючи аналіз показників звітів про використання РРО та реєстрів банківських виписок посадовою особою податкового органу співставлялися виключно показники за відповідні місяці без врахування сум попередніх та наступних місяців.

Однак, зважаючи на відомості відображені в Книгах обліку розрахункових операцій та Книгах обліку доходів і витрат за перевіряємий період встановлено, що виручка позивача проведена через РРО становить:

- у 2012 році 402 880,09 грн., а саме: у січні 2012 року 19 394,73 грн., у лютому 2012 року 14 316,27 грн., за березень 2012 року 32 908,75 грн., за квітень 2012 року 39 288,08 грн., за травень 2012 року 37 031,62 грн., за червень 2012 року 44 920,79 грн., за липень 2012 року 56 158,66 грн., за серпень 2012 року 26 200,58 грн., за вересень 2012 року 27 746,88 грн., за жовтень 2012 року 47 188,67 грн., за листопад 2012 року 40 284,52 грн., за грудень 2012 року 17 440,54 грн.;

- у 2013 році 295 055,55 грн., а саме: у січні 2013 року 12 175,86 грн., у лютому 2013 року 16 163,35 грн., за березень 2013 року 14 578,32 грн., за квітень 2013 року 17 652,63 грн., за травень 2013 року 19 218,66 грн., за червень 2013 року 30 267,93 грн., за липень 2013 року 46 864,14 грн., за серпень 2013 року 37 617,62 грн., за вересень 2013 року 26 236,36 грн., за жовтень 2013 року 40 521,08 грн., за листопад 2013 року 25 796,38 грн., за грудень 2013 року 7 963,22 грн. (а.с.65, Т.1, а.с.61-171, Т.2).

Натомість відповідно до банківської виписки по рахунку ФОП ОСОБА_1 встановлено, що позивачем внесено на власний рахунок торгівельну виручку:

- у 2012 році в сумі 302 680,00 грн., а саме: у січні 2012 року 14 400,00 грн., у лютому 2012 року 4 500,00 грн., за березень 2012 року 24 300,00 грн., за квітень 2012 року 46390,00 грн., за травень 2012 року 14 450,00 грн., за червень 2012 року 30 930,00 грн., за липень 2012 року 54 860,00 грн., за серпень 2012 року 20 750,00 грн., за вересень 2012 року 14 800,00 грн., за жовтень 2012 року 51 800,00 грн., за листопад 2012 року 14 300,00 грн., за грудень 2012 року 11 200,00 грн.;

- у 2013 році в сумі 275 890,00 грн., а саме: у січні 2013 року 10 500,00 грн., у лютому 2013 року 10 000,00 грн., за березень 2013 року 10 700,00 грн., за квітень 2013 року 10 200,00 грн., за травень 2013 року 14 750,00 грн., за червень 2013 року 33 100,00 грн., за липень 2013 року 40 100,00 грн., за серпень 2013 року 35 310,00 грн., за вересень 2013 року 29 730,00 грн., за жовтень 2013 року 31 000,00 грн., за листопад 2013 року 28 100,00 грн., за грудень 2013 року 22 400,00 грн. (а.с.65, Т.1, а.с.210-238, Т.4).

Враховуючи викладене, судом встановлено, що кошти, внесені на рахунок ФОП ОСОБА_1 як торгівельна виручка протягом звітного податкового періоду не перевищували сум отриманих позивачем та проведених через РРО у відповідному періоді.

Таким чином, судом встановлено, що дослідженими судом матеріалами справи не підтверджено висновку податкового органу про неоприбуткування ФОП ОСОБА_1 готівки в розмірі 34 779,17 грн., а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р. підлягає задоволенню.

Податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р. винесене податковим органом з огляду на заниження задекларованих показників у рядку 1 (колонка Б) декларацій з ПДВ «Операції на митній території України, що оподатковуються за ставкою 20% (за основною ставкою), крім імпорту товарів» на загальну суму 13 792 грн., у тому числі за березень 2012 року 66,00 грн., за квітень 2012 року 1 484,00 грн., за червень 2012 року 1 107,00 грн., за липень 2012 року 1 531,00 грн., за серпень 2012 року 299,00 грн., за жовтень 2012 року 768,00 грн., за листопад 2012 року 4 256,00 грн., за січень 2013 року 338,00 грн., за лютий 2013 року 116,00 грн., за травень 2013 року 84,00 грн., за червень 2013 року 472,00 грн., за вересень 2013 року 583,00 грн., за листопад 2013 року 582,00 грн., за грудень 2013 року 2 406,00 грн.

Так, перевіркою встановлено невідповідність обсягів постачання з огляду на дані звітів про використання РРО та КОРО і відомостей реєстру виданих податкових накладних щодо сум постачання кінцевому споживачу, у звязку з чим ФОП ОСОБА_1, на думку перевіряючих, занижено показники податкового зобовязання з ПДВ у загальному розмірі 7 995,00 грн., у тому числі за березень 2012 року 66,00 грн., за червень 2012 року 1 107,00 грн., за липень 2012 року 1 531,00 грн., за серпень 2012 року 299,00 грн., за листопад 2012 року 4 256,00 грн., за січень 2013 року 338,00 грн., за лютий 2013 року 116,00 грн., за травень 2013 року 84,00 грн., за листопад 2013 року 198,00 грн. (а.с.45, Т.1, а.с.55, Т.4).

Окрім того, з огляду на співставлення показників за даними реєстру банківських виписок щодо руху грошових коштів самозайнятої особи ФОП ОСОБА_1 в частині коштів внесених як торгова виручка і звітів про використання РРО та даних касових книг податковий орган дійшов висновку про заниження платником податків сум податкових зобовязань з ПДВ на суму 5 797,00 грн., у тому числі за квітень 2012 року 1 184,00 грн., за жовтень 2012 року 768,00 грн., за червень 2013 року 472,00 грн., за вересень 2013 року 583,00 грн., за листопад 2013 року 384,00 грн., за грудень 2013 року 2 406,00 грн. (а.с.45, Т.1, а.с.55, Т.4).

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді здійснювалася реалізація товару за готівку та шляхом безготівкового розрахунку. При цьому в реєстрі виданих податкових накладних за перевіряємі періоди позивачем відображені, зокрема, податкові накладні за господарськими операціями з кінцевими споживачами та з юридичними особами розрахунки з якими проведено за готівку із застосуванням РРО.

Так, у березні 2012 року ФОП ОСОБА_1 реалізовано за готівку Бобринецькій райдрукарні бензин А 92 на суму 395,20 грн., у тому числі ПДВ 65,87 грн. (а.с.211, Т.1, а.с.128, 129, Т.6).

Також позивач здійснювала реалізацію товару за готівку ДП ДГ «Червоний землероб», зокрема, у червні 2012 року на загальну суму 7 639,00 грн., у тому числі ПДВ 1 273,17 грн. (а.с.226, 227, Т.1, а.с.156, 159, Т.6), у липні 2012 року на загальну суму 9 185,70 грн., у тому числі ПДВ 1 531,00 грн. (а.с.242-250, Т.1, а.с.1-2, Т.2, а.с.131-152, Т.6), у серпні 2012 року на загальну суму 1 791,40 грн., у тому числі ПДВ 298,57 грн. (а.с.13-17, Т.2, а.с.161-165, Т.6), у листопаді 2012 року на загальну суму 25 538,40 грн., у тому числі ПДВ 4 256,40 грн. (а.с.46, 48, 50, Т.2, а.с.168-172, Т.6), у січні 2013 року на загальну суму 2 030,00 грн., у тому числі 338,34 грн. (а.с.94, 96, 98, 100, Т.2, а.с.175-178, Т.6).

Крім того, позивач за готівку реалізовувала товар Бобринецькому міському кооперативно-торгівельному підприємству районного споживчого товариства у лютому 2013 року на загальну суму 745,95 грн., у тому числі ПДВ 124,33 грн. (а.с.113-117, Т.2, а.с.181-185, Т.6).

У судовому засіданні шляхом проведення розрахунків сум відображених у денних звітах РРО і в податкових накладних внесених до реєстрів виданих та отриманих податкових накладних встановлено, що готівкові кошти одержані позивачем за вищевказаними господарськими операціями проведені через РРО та оприбутковані у книзі обліку розрахункових операцій (а.с.89-91, 105-108, 206-209, 213-214, 224-225, 236-240, Т.1, а.с.8-12, 41-45, Т.2, а.с.128, 131, 133, 135, 137, 139, 141, 143, 145, 147, 149, 151, 154, 157, 161-165, 168-171,175-178, 181-185, 188-189, Т.6).

Водночас суд враховує, що у реєстрах виданих та отриманих податкових накладних по вищевказаних господарських операціях зазначені найменування покупців, а не кінцевий споживач, а тому вони не враховувалися податковим органом під час співставлення даних звітів про використання РРО та КОРО з відомостями реєстру виданих податкових накладних щодо сум постачання кінцевому споживачу, що спричинило розбіжності у сумах за звітами про використання РРО та КОРО і реєстрів виданих податкових накладних.

Судом також встановлено, що у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних за травень 2013 року ФОП ОСОБА_1 відображено податкову накладну №43 від 27.05.2013 р. на суму 505,5 грн., у тому числі ПДВ 84,25 грн. як таку, що видана не платнику податків, натомість, як зазначена податкова накладна видана кінцевому споживачу (а.с.137-142, Т.2). Тобто сума за вказаною накладною теж не враховувалася перевіряючим.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що дослідженими матеріалами справи підтверджено відповідність даних звітів про використання РРО та КОРО відомостям реєстру виданих податкових накладних, а тому висновок відповідачів про заниження показників податкового зобовязання з ПДВ у загальному розмірі 7 995,00 грн. не підтверджено під час розгляду справи.

Натомість щодо невідповідності даних реєстру банківських виписок щодо руху грошових коштів самозайнятої особи ФОП ОСОБА_1 в частині коштів внесених як торгова виручка та звітів про використання РРО і даних касових книг, то судом встановлено, що внесення позивачем коштів на банківський рахунок як торгівельної виручки не співпадало в часі з датою здійснення господарської операції за якою отримані кошти, які вносилися на рахунок, а тому встановлена арифметична розбіжність, з огляду на відсутність у фізичної особи-підприємця обовязку із щоденного внесення готівкових сум у касі на банківський рахунок, не може розцінюватися як заниження ФОП ОСОБА_1 податкового зобовязання з ПДВ.

Як встановлено судом, під час проведення планової перевірки ФОП ОСОБА_1 перевіряючим не досліджувалися та не аналізувалися податкові накладні і денні звіти РРО, а висновки ґрунтуються лише на співставленні даних звітів про використання РРО та КОРО, реєстру виданих та отриманих податкових накладних, банківських виписок щодо руху грошових коштів самозайнятої особи ФОП ОСОБА_1, тобто зроблені без врахування всіх обставин, які підлягали врахуванню.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р. винесене податковим органом з огляду на висновок про заниження валового доходу у перевіряємому періоді на загальну суму 27 288,00 грн., у тому числі за 2012 рік 9 761,00 грн., за 2013 рік 17 527,00 грн.

Так, в акті №40/11-01-17-00/НОМЕР_1 від 18.12.2015 р. зазначено, що відповідно до реєстру банківських виписок встановлено, що на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 надійшли готівкові кошти з призначенням «торгівельна виручка» за квітень 2012 року в сумі 38 658,00 грн., за жовтень 2012 року 43 167,00 грн., за червень 2013 року 27 583,00 грн., за вересень 2013 року 24 775,00 грн., за листопад 2013 року 23 417,00 грн., за грудень 2013 року 18 667,00 грн. Проте, з огляду на звіти про використання реєстраторів розрахункових операцій (форма №ЗВР-1) поданих ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу, сума розрахунків за квітень 2012 року склала 32 740,00 грн., за жовтень 2012 року 39 324,00 грн., за червень 2013 року 25 223,00 грн., за вересень 2013 року 21 864,00 грн., за листопад 2013 року 21 497,00 грн., за грудень 2013 року 6 636,00 грн. (а.с.26-27, Т.1. а.с.36-37, Т.4).

Судом досліджено звіти про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) (форма №ЗВР-1) за перевіряємий період (а.с.113-138, Т.5) та банківські виписки по рахунку позивача (а.с.139-250, Т.1, а.с.1-111, Т.6).

Відповідно п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно з п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

З огляду на пп.177.5.1 п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб розраховуються підприємцем самостійно, але не менш як 100 відсотків річної суми податку з оподатковуваного доходу за минулий рік (у співставних умовах), та сплачуються до бюджету по 25 відсотків щокварталу (до 15 березня, до 15 травня, до 15 серпня і до 15 листопада).

У разі зменшення суми отриманого доходу за попередній календарний квартал поточного року більше ніж на 20 відсотків у порівнянні з розрахунковою очікуваною сумою доходу на такий квартал платник податку має право зменшити суму авансового платежу, що підлягає сплаті у наступний строк, встановлений цим підпунктом, пропорційно зменшенню суми зазначеного доходу. Для такого зменшення суми авансового платежу фізичною особою-підприємцем до настання строку сплати такого авансового платежу до контролюючого органу подається заява у довільній формі, що містить розрахунок зменшення суми авансового платежу та коротке пояснення обставин, що призвели до зменшення суми отриманого доходу.

Як раніше встановлено судом, суми коштів, які вносилися позивачем на власний банківський рахунок з призначенням «торгівельна виручка» оприбутковувалися нею в книзі обліку доходів і витрат у період одержання такого доходу. Однак, час внесення коштів не співпадає з періодом одержання відповідного доходу, що зумовило висновки податкового органу про заниження ФОП ОСОБА_1 оподатковуваного доходу у 2012 та 2013 роках.

Водночас суд враховує, що оскільки матеріалами справи підтверджено, що кошти, внесені на рахунок ФОП ОСОБА_1 як торгівельна виручка протягом звітного податкового періоду не перевищували сум отриманих позивачем та проведених через РРО у відповідному періоді, то висновок податкового органу про заниження позивачем оподатковуваного доходу не відповідає фактичним обставинам.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім того, з огляду на висновки податкового органу про заниження позивачем чистого (оподатковуваного) доходу, відповідачем винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №1 від 18.12.2015 р., яким застосовано штрафні санкції в розмірі 642,80 грн. (а.с.60, Т.1, а.с.134, Т.7).

Згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. №2464-VI (далі за текстом Закон) платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

З огляду на зміст п.2 ч.1 ст.7 Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п.10 Розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 р. №449 (далі за текстом Інструкція) обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок..

Згідно з абз.2 4 п.2 розділу VI Інструкції у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

На підставі абз.1 ч.4 ст.25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З огляду на абз.2 п.3 розділу VI Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів.

При цьому відповідно до абз.5 розділу VI Інструкції у випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Згідно з абз.4 ч.4 ст.25 Закону у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до змісту п.3 ч.11 ст.25 Закону, у редакції чинних на час виникнення спірних правовідносин встановлено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до ч.14 ст.25 Закону про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Оскільки у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт заниження позивачем чистого (оподатковуваного) доходу за 2012 та 2013 роки на загальну суму 27 288,00 грн., то відповідачем безпідставно застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції у розмірі 642,80 грн., а тому позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішення №1 від 18.12.2015 р. підлягають задоволенню.

Податковим повідомленням-рішенням № від 04.01.2016 р., з огляду на не подання ФОП ОСОБА_1 до податкового органу звітності з плати за землю за 2013 2014 роки, визначено позивачу грошове зобовязання із земельного податку у розмірі 3 485,22 грн. (1742,61 грн. за 2013 рік та 1 742,61 грн. за 2014 рік), а також штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 871 грн. згідно з п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України і 340,00 грн. відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України (а.с.25, Т.4).

Перевіркою встановлено, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 22.10.2003 р. ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 925 кв. м. (а.с.83, Т.1), при цьому відповідно до рішення Бобринецької міської ради від 11.01.2012 р. №494 «Про затвердження ставок земельного податку за земельні ділянки (за винятком сільськогосподарських угідь) у межах населеного пункту» належна позивачу земельна ділянка відноситься до ІІ економіко-планувальної зони , в якій нормативна грошова оцінка 1 кв. м. земель комерційного використання становить 1,8839 грн. (а.с.51-52, Т.1, а.с.61-62, Т.4).

Відповідач наголошує на тому, що ФОП ОСОБА_1 є платником земельного податку, однак за 2012 2014 роки не подавала до контролюючого органу декларації з плати за землю. Окрім того, позивач у 2012 2013 роках не сплачувала земельний податок, у 2014 році нею самостійно сплачено 2 300,00 грн., у звязку з чим станом на 31.12.2014 року по особовому рахунку платника земельного податку рахувалася переплата в розмірі 404,31 грн. (а.с.52, Т.1, а.с.62, Т.4). При цьому суд враховує, що відповідачем нараховано позивачу земельний податок як фізичній особі.

Відповідно до пп.269.1.1 п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Згідно з п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

На підставі п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обовязку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Натомість відповідно до п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобовязання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з п.287.5 ст.187 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, грошове зобовязання із земельного податку у фізичної особи виникає на підставі податкового повідомлення-рішення винесеного відповідно до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно та в межах повноважень визначено ОСОБА_1 зобовязання із земельного податку за 2013 та 2014 роки.

Однак, з огляду на абз.1 п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобовязання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобовязання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобовязаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Оскільки податкове зобовязання із земельного податку фізичним особам нараховується податковим органом, то у ОСОБА_1 не виникло обовязку з подання податкової декларації відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України, а тому позивачу протиправно нараховані штрафні санкції відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України в розмірі 340,00 грн.

Також безпідставно застосовані фінансові санкції згідно з абз.1 п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України у звязку з тим, що підставою для нарахування позивачу грошового зобовязання має бути пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, а не пп.54.3.1 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України.

Стосовно посилань позивача на сплату упродовж 2014 року земельного податку в розмірі 2 300,00 грн. (а.с.66, Т.1), суд зазначає, що сплата ОСОБА_1 відповідної суми коштів обліковувалася по особовому рахунку платника земельного податку (а.с.143-144, Т.7) та відображена перевіряючим в акті №40/11-01-17-00/НОМЕР_1 від 18.12.2015 р. (а.с.52, Т.1), однак може бути зарахована в рахунок сплати грошового зобовязання лише після виникнення такого зобовязання внаслідок його нарахування контролюючим органом. При цьому відповідно до облікової картки платника земельного податку судом встановлено, що на час розгляду справи сплачені позивачем кошти в розмірі 2 300,00 грн. зараховані в рахунок сплати грошового зобовязання із земельного податку (а.с.141-144, Т.7).

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2016 р. є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосованих до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у загальному розмірі 1 211,31 грн.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, у редакції чинній на час розгляду справи, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За результатами розгляду справи судом задоволено 98,3% позовних вимог, а тому на користь позивача підлягає присудженню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2 015,55 грн. (2 050,41 грн. х 98,3%) за рахунок бюджетних асигнувань Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Водночас суд наголошує на тому, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 2 696,30 грн., натомість як 1% заявлених позовних вимог становить 2 050,41 грн., тобто позивачем надлишково сплачено 645,89 грн. судового збору, а тому він підлягає поверненню у порядку визначеному статтею 7 Закону України «Про судовий збір», а не присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04 січня 2016 року, винесене Бобринецьким відділенням Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 173 895,85 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04 січня 2016 року, винесене Бобринецьким відділенням Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 20 689,50 грн., у тому числі 13 793,00 грн. основного платежу та 6 896,50 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04 січня 2016 року, винесене Бобринецьким відділенням Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 5 116,50 грн., у тому числі 4 093,20 грн. основного платежу та 1 023,30 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

5. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04 січня 2016 року, винесене Бобринецьким відділенням Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобовязання із земельного податку з фізичних осіб у розмірі 4 696,53 грн., у тому числі 3 485,22 грн. основного платежу та 1 211,31 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), в частині нарахованих штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 1 211,31 грн.

6. Визнати протиправним та скасувати рішення №1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 18 грудня 2015 року, винесене Бобринецьким відділенням Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 642,80 грн.

7. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Присудити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, ід. код НОМЕР_1 (27200, м. Бобринець Кіровоградської області, проспект Космонавтів, 6) судовий збір у розмірі 2 015,55 грн. (дві тисячі пятнадцять грн. 55 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Новоукраїнської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду 0Г.М. Момонт