Справа № 159/4408/16-а
Суддя: Бойчук П. Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/4408/16-а
Провадження № 2-а/159/148/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Ковелі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та про зобов'язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

В листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1. звернувся в суд з даним позовом. При цьому обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що він звернувся до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області з заявою про призначення пенсії по віку. До заяви було додано трудову книжку, довідки про заробітну плату, тощо. Позивач вказує, що пунктом 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, визначеного у ст. 26 даного Закону, працювали в закладах та установах державної і комунальної власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, під час призначення пенсії за віком виплачують грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначення.

Позивач звернувся з відповідним зверненням до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, однак 07.11.2016 року йому було повідомлено про те, що він не має права на призначення грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення в зв'язку з тим, що до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років не включено період його роботи з 15.08.1983 року по 16.07.1988 року в Монгольській Народній Республіці, оскільки відсутня інформація щодо роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 0.11.1993 року із змінами.

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач вважає відмову у призначенні йому грошової допомоги протиправною, оскільки має загальний стаж роботи понад 38 років. При цьому весь цей час він працював вчителем фізики та математики в різних навчальних закладах.

Враховуючи наведене, позивач просив суд: визнати дії (рішення) посадових осіб Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо невизнання за ним права на одноразову грошову допомогу у розмірі десяти пенсій протиправними; зобов'язати Ковельське об'єднання управління Пенсійного фонду України зарахувати до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років та на виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, періоду роботи на посаді вчителя фізики та математики з 15.08.1983 року по 16.07.1988 року та виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення, передбачену п. 7-1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, проте подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Суд, зважаючи на викладене вище, прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідач, скориставшись своїм правом на подання письмового заперечення проти позову, позов не визнав повністю.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач вказує на те, що відповідно до наявних документів, страховий стаж ОСОБА_1 становить 38 років 06 місяців 11 днів, з них - 34 роки 07 місяців 09 днів підтверджено документами як періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, які передбачено Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Однак за період роботи з 15.08.1983 року по 16.07.1987 року в Монгольській Народній Республіці відсутня інформація щодо роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, які передбачено вказаним Переліком. Відповідно до статті 4 Угоди між Союзом Радянських Соціалістичних Республік і Монгольською Народною Республікою про співробітництво в галузі соціального забезпечення, яка набрала чинності з 28 січня 1982 року і діє в даний час, обчислення стажу роботи проводиться по законодавству тієї Договірної Сторони, на території якої протікала робота чи прирівняна до неї діяльність. Соціальне забезпечення працівників, членів їхніх сімей, які направляються на тимчасову чи постійну роботу на територію другої держави, провадиться за законодавством держави, котра їх направила. Правила про умови праці радянських працівників за кордоном затверджені постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 25.12.1974 Р. №365, за якими на радянських працівників установ СРСР за кордоном поширювалося законодавство Союзу РСР і союзних республік з особливостями, установленими цими Правилами.

Усі посадові призначення і переміщення працівників в установах СРСР за кордоном оформлялися наказами (розпорядженнями) міністерств (відомств), які здійснювали регулюючу або оперативну діяльність щодо відповідних установ СРСР за кордоном, незалежно від наказу по відповідній установі СРСР за кордоном.

Позивачу було роз'яснено про необхідність долучити до матеріалів пенсійної справи довідку, яка підтверджує період роботи з зазначенням посади, назви закладу та форми його власності.

Отже, на думку відповідача, для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" немає підстав у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу на посадах, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "є" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" тривалістю 35 років. На підставі наведеного, відповідач просив відмовити в задоволені даного позову.

Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи письмові докази, прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивач 20.10.2016 року звернувся із заявою до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про виплату грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу ХV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що не заперечується сторонами по справі.

Листом № 231/Д-01 від 02.11.2016 року Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, позивачу було відмовлено у виплаті грошової допомоги в зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Загальний страховий стаж позивача становить 38 років 06 місяців 11 днів, що підтверджується наявними доказами в матеріалах справи та не заперечується відповідачем.

З того ж листа Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та письмового заперечення проти позовувбачається, що період роботипозивача з 15.08.1983 року по 16.07.1987 року в Монгольській Народній Республіці до спеціального стажу не враховано за відсутністю інформації щодо роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, які передбачено Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909.

Факт роботи позивача в період роботиз 15.08.1983 року по 16.07.1987 року в Монгольській Народній Республіці відповідачем не оспорюється, однак не врахований виключно з підстав відсутності інформації щодо роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, які передбачено Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

З копії трудової книжки позивача, вбачається, що він працював на посаді вчителя фізики та математики Ворокомлевської середньої школи Камінь-Каширського району з 15.08.1977 року по 01.09.1987 року. Крім цього, в період з 09.08.1983 року по 17.07.1987 року позивач був відряджений працювати на посаді вчителя фізики та математики в Монгольську Народну Республіку.

Як вбачається з копії Наказу Міністерства освіти Української РСР, № 752к від 26.08.1983 року ОСОБА_1, вчитель фізики СШ с. Волокомле Волинської області, був направлений в розпорядження Міністерства освіти СССР з 15.08.1983 року з подальшим відрядженням до МНР в якості вчителя фізики та математики радянської школи п. Шарин-Гол на три роки, а відтак позивач працював вчителем фізики та математики в поселені Шарин-Гол, Монгольської Народної Республіки та виконував роботу вчителя.

Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав вважати, що позивач в період з 15.08.1983 року по 16.07.1987 року працював в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, які передбачено Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком, виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

Судом встановлено, що станом на день звернення до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за призначенням пенсії позивач досяг пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", працював на той час на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і до цього часу позивач не отримував будь-яку пенсію.

З врахуванням вказаних періодів роботи на час призначення позивачу пенсії за віком, його страховий стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, становив більше 38 років.

З врахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно не включено до стажу роботи позивача періоди його роботи на посаді вчителя фізики та математики в період роботи з 15.08.1983 року по 16.07.1987 року в Монгольській Народній Республіці, що дає підстави для отримання права на призначення пенсії за вислугу років.

Таким чином покликання відповідача на те, що позивач при призначенні пенсії за віком не мав права на отримання грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є безпідставними.

З врахуванням наведеного вище, суд вважає неправомірною відмову відповідача (лист № 231/Д-01 від 02.11.2016 року Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області) щодо виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, винесеної за результатами розгляду відповідної заяви позивача від 20.10.2016 р.

За таких обставин суд визнає порушеним право позивача на отримання вказаної допомоги, а тому це право підлягає відновленню шляхом зобов'язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, неправомірно незараховані періоди роботи, а також нарахувати та виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до п. 7-1 розділу 15 "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Керуючись ст. ст. 2, 9, 10, 11, 159, 160, 163, 167 КАС України, на підставі ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.26, п. 7-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та про зобов'язання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо невизнання за ОСОБА_1 права на одноразову грошову допомогу у розмірі десяти пенсій.

Зобов'язати Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, період роботи з 15 серпня 1983 року по 16 липня 1987 року на посаді вчителя фізики і математики радянської школи поселення Шарин-Гол (Монгольська Народна Республіка), а також нарахувати та виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення відповідно до п. 7-1 розділу 15 "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В решті позову - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 28 грудня 2016 року.

Головуючий:П. Ю. Бойчук