Справа № 803/1721/14
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 р. Справа № 876/9274/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області, яким просила: зобов'язати відповідача внести зміни до актового запису про народження дитини від 15.10.2010 року № 17, складеного Виконавчим комітетом Перемилівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, а саме у графі «Місце народження дитини» замінити з «Україна, Тернопільська область, Гусятинський район, село Перемилів» на «Україна, Волинська область, місто Ковель»; зобов'язати відповідача видати їй нове свідоцтво про народження доньки ОСОБА_2 з врахуванням зазначених вище змін, внесених в актовий запис.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що державна реєстрація народження доньки ОСОБА_1 була проведена відповідно до вимог чинного законодавства, а відомості, що містяться в актовому записі про її народження, є правильними та повними. В свою чергу, вказані позивачем підстави внесення змін до цього запису не передбачені законодавством, а тому відсутні підстави для внесення змін до цього актового запису та видачі нового свідоцтва про народження.

Постанову в апеляційному порядку оскаржила позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у графі «місце народження дитини» актового запису було вказано «Україна, Тернопільська область, Гусятинський район, село Перемилів», однак, як стверджує позивач, місцем народження її доньки ОСОБА_2 є місто Ковель Волинської області. Починаючи з 18 липня 2010 року і до сьогодні ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1; доньку вона народила у Ковельському районному пологовому будинку. Запис про місце народження доньки було зроблено без її відома та згоди. Як вважає позивач, такі невідповідності у актовому записі щодо місця народження дитини можуть в подальшому викликати незручності для її доньки. Позивач наголошує, що «Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, не встановлено заборони на внесення змін до актового запису про народження стосовно місця народження дитини. При цьому, такі відомості є інформацією, яка ідентифікує фізичну особу, в зв'язку з чим, на думку позивача, неправильне зазначення місця народження порушує права її малолітньої доньки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги і заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

25.06.2014 року ОСОБА_1 звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області із заявою про внесення змін до актового запису про народження дитини (її доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1) від 15.10.2010 року № 17, складеного Виконавчим комітетом Перемилівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, а саме просила змінити у графі «Місце народження дитини» з «Україна, Тернопільська область, Гусятинський район, село Перемилів» на «Україна, Волинська область, місто Ковель». Причиною внесення таких змін позивач зазначила, що невірно вказано місце народження дитини. До заяви позивач додала і відповідач самостійно зібрав наступні документи: копію-витяг з паспорта ОСОБА_1; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2; копію актового запису про народження ОСОБА_2; повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_2; копію медичного свідоцтва про народження ОСОБА_2; копію рішення Турійського районного суду Волинської області про розірвання шлюбу від 14.12.2011 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_3

За результатами розгляду даної заяви Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області склав висновок від 23.07.2014 року, яким визнав неможливим задовольнити заяву. Даний висновок мотивований тим, що державна реєстрація народження дитини ОСОБА_2 була проведена у повній відповідності до вимог законодавства, яке діяло на той час, а саме за заявою батька за місцем проживання батьків дитини. Також у висновку вказано, що на підставі медичного свідоцтва про народження ОСОБА_2, виданого Ковельським районним пологовим будинком Волинської області, було встановлено, що фактичним місцем народження дитини є м. Ковель Волинської області, однак це не є підставою для внесення змін до актового запису, оскільки «Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, та вимогами чинного законодавства не передбачено внесення змін щодо місця народження дитини за заявою батьків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність та обґрунтованість спірного висновку відповідача з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) органами державної реєстрації актів цивільного стану є, зокрема, відділи державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану), виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 6 цього Закону відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять, серед іншого, державну реєстрацію народження фізичної особи, вносять зміни до актових записів цивільного стану, формують і ведуть Державний реєстр актів цивільного стану громадян, здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. А виконавчі органи сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад проводять, зокрема, державну реєстрацію народження фізичної особи. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Таким чином, здійснення державної реєстрації народження фізичної особи належить до компетенції як відділів державної реєстрації актів цивільного стану, так і виконавчих органів місцевих ради, а внесення змін до актових записів - лише відділів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 9 даного Закону державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

Частинами 2, 4 ст. 13 цього Закону передбачено, що державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження.

Також порядок вчинення дій, пов'язаних із державною реєстрацією актів цивільного стану визначений «Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні», затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940 (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Порядок державної реєстрації народження дитини врегульований нормами підрозділу 1 розділу 3 цих Правил.

Так, відповідно до п. 1 цього підрозділу Правил реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, власного імені та по батькові.

Підпунктом «а» п. 2 цього підрозділу передбачено, що однією з підстав для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження.

Згідно з п. п. 3, 4, 8 цього підрозділу реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них.

Якщо реєстрація народження дитини провадиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то місцем народження дитини в актовому записі про народження, на бажання батьків, може бути зазначено фактичне місце народження дитини, яке підтверджується документом, що посвідчує факт її народження, або місце проживання батьків.

Якщо місцем народження зазначається фактичне місце народження дитини, а не місце проживання її батьків, то про це робиться відповідна відмітка в графі «Для відміток», яка під час реєстрації скріплюється підписами батьків чи одного з них. Під час реєстрації народження дитини за місцем її народження в актовому записі вказується фактичне місце народження. Зазначений порядок повинен бути роз'яснений особам, які звернулись з питання реєстрації народження дитини.

Державний орган реєстрації актів цивільного стану не вправі відмовити в реєстрації народження, мотивуючи відмову доцільністю провести її в іншому державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Державна реєстрація народження проводиться за усною чи письмовою заявою батьків дитини чи одного з них. Заяву про реєстрацію народження дитини батьки зобов'язані подати невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини.

Отже, відповідно до змісту наведених норм визначено, що реєстрація народження дитини може проводитись за спільною заявою (письмовою чи усною) як обох батьків, так і одного з них. Також реєстрація може проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання батьків, а місцем народження дитини в актовому записі про народження визначається або фактичне місце народження дитини, або місце проживання батьків чи одного з них. При цьому, місце народження дитини визначається за бажанням батьків чи одного з них, який здійснює реєстрацію за їх суб'єктивним бажанням.

Як встановив суд, ОСОБА_1, перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку у Ковельському районному пологовому будинку, що підтверджується виданим цим закладом охорони здоров'я медичним свідоцтвом про народження форми № 103/о від ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1370.

Державна реєстрація народження дитини з присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові ОСОБА_2 була здійснена Виконавчим комітетом Перемилівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області, про що в Книзі реєстрації народжень 15.10.2010 року зроблено відповідний актовий запис № 17, а також видано свідоцтво про народження від 15.10.2010 року серії НОМЕР_1.

Як вбачається із змісту цього актового запису про народження, а також не заперечується позивачем, реєстрація народження дитини була здійснена за заявою одного з батьків, а саме батька дитини ОСОБА_3 за місцем реєстрації батьків дитини; за його заявою місцем народження вказано місце проживання батьків. Також згідно з цим актовим записом відомості органом реєстрації перевірялися за паспортом заявника, а факт народження підтверджено медичним свідоцтвом про народження форми №103/о.

Також, як зазначено вище, місцем народження ОСОБА_2 було вказано «Україна, Тернопільська область, Гусятинський район, село Перемилів», тобто місце реєстрації батьків.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії паспорта ОСОБА_1, на момент державної реєстрації народження доньки вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 і така ж адреса її проживання - Тернопільська область, Гусятинський район, с. Перемилів, була зазначена у медичному свідоцтві про народження від ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1370, правильність даних якого підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 на цьому свідоцтві.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що державна реєстрація народження дитини ОСОБА_2, в тому числі визначення її місця народження, була проведена компетентним органом місцевого самоврядування (Виконавчим комітетом Перемилівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області), за заявою особи, яка мала право відповідного звернення (батька дитини ОСОБА_3.), на підставі необхідних документів (медичного свідоцтва про народження форми № 103/о від ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1370), а місцем народження дитини було вказане одне з місць, передбачених зазначеними вище Законом та Правилами (місце (населений пункт) проживання батьків чи одного з них - с. Перемилів Гусятинського району Тернопільської області). Тобто зазначена державна реєстрація народження була здійснена, а спірний актовий запис сформований повністю з дотриманням вимог законодавства, а позивач не надала суду жодних доказів вчинення ОСОБА_3 чи Виконавчим комітетом Перемилівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області протиправних дій, які ставили б під сумнів законність державної реєстрації народження ОСОБА_2

Також колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 6 ст. 7 і ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, а мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Таким чином, на підставі системного аналізу наведених норм Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» і Сімейного кодексу України колегія суддів зазначає, що у випадку, коли державна реєстрація народження дитини здійснюється за заявою одного з батьків, презюмується, що він діє також від імені та в інтересах іншого з батьків (подружжя). А тому всі дії, вчинені одним з батьків щодо державної реєстрації народження спільної дитини, є обов'язковими і для іншого з батьків і не можуть оспорюватись за винятком випадків, коли такі дії були протиправними та/чи мали на меті заподіяння шкоди правам дитини чи іншого з батьків (подружжя).

Разом з тим, колегія суддів враховує, що ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено можливість внесення змін до актового запису, зокрема, визначено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться, зокрема, за заявою одного з батьків, опікуна. Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Аналогічні норми передбачені п. п. 2.1, 2.5, 2.6, 2.12 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затвердженими наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за № 55/18793.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідно до змісту положень цих Правил внесення змін до актового запису цивільного стану можливе лише якщо в ньому вказані неправильні, неповні чи інші недостовірні відомості. Однак позивач на надала суду жодних доказів існування таких обставин.

В свою чергу, позивач підставами для внесення зазначених вище змін до актового запису вказує, що місцем народження її доньки ОСОБА_2 повинне бути місце її фактичного народження, тобто м. Ковель Волинської області, вона не надавала батькові дитини ОСОБА_3 згоди на реєстрацію місця народження дитини за місцем його реєстрації (с. Перемилів Гусятинського району Тернопільської області), а також наявність такого запису порушує права її доньки.

Однак такі твердження позивача, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки існують два альтернативних варіанти визначення місця народження дитини - за її фактичним місцем народження або за місцем проживання батьків, і таке визначення здійснюється за заявою батьків чи одного з них, який подає таку заяву.

Також суд першої інстанції правильно вказав, що підставою внесення змін до актового запису про народження дитини щодо місця її народження не може бути суб'єктивне бажання одного з батьків пізніше змінити такі відомості.

Правильним також є висновок суду першої інстанції про необґрунтованість доводів про відсутність її згоди на реєстрацію місця народження дитини батьком у обраний спосіб, оскільки, як встановив суд, позивач сама надала ОСОБА_3 документи, необхідні для реєстрації народження дитини (медичне свідоцтво про народження), а незнання порядку реєстрації народження дитини, про що вказує позивач, саме по собі не може свідчити про порушення її прав, оскільки, як зазначено вище, орган державної реєстрації у спірному випадку діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Крім того, на думку колегії суддів, безпідставними є доводи позивача про те, що зазначення в актовому записі місця народження дитини с. Перемилів Гусятинського району Тернопільської області порушує її права, оскільки реєстрація місця народження особи в конкретному населеному пункті на території України не створює для неї будь-яких негативних наслідків.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що оскільки державна реєстрація народження доньки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 була проведена відповідно до вимог чинного законодавства, відомості, що містяться в актовому записі про її народження від 15.10.2010 року № 17 є правильними та повними, а вказані позивачем підстави внесення змін до цього запису не передбачені законодавством, отже, є безпідставними, а тому відсутні підстави для внесення змін до цього актового запису та видачі нового свідоцтва про народження.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року у справі № 803/1721/14 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турійського районного управління юстиції Волинської області про зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 26.12.2016 року