Справа № 130/2641/16-а
Суддя: Вернік В. М.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

19.12.2016 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого - судді Верніка В.М.

при секретарі - Росовській О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з даним адміністративним позовом, вказавши що з лютого 2011 року перебуває на обліку в Жмеринському обєднаному управління Пенсійного фонду України Вінницької області, як отримувач пенсії по віку призначену відповідно до норм Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". З 01.04.2015 року відповідачем йому було припинено нарахування та виплату пенсії за віком у звязку із змінами законодавства в сфері пенсійного забезпечення з посиланнями на ст.47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", оскільки він є державним службовцем в органах місцевого самоврядування, однак відповідно до постанови Жмеринського міськрайонного суду від 18.02.2016 року визнано дії відповідача щодо припинення виплати пенсії неправомірними та зобовязано поновити виплату пенсії з 09.08.2015 року. Згідно цієї постанови пенсію він отримував з 09.08.2015 року по 31.12.2015 року, та в подальшому виплату пенсії йому було припинено. Пояснив, що 03.02.2016 року він отримав лист відповідача про те, що згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24.12.2015 року, відповідно до якого тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року йому припиняється нарахування та виплата пенсії, оскільки він працює та є державним службовцем в органах місцевого самоврядування, в звязку із змінами ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування". Зазначив, що згідно запису у його трудовій книжці він працює головним спеціалістом, інспектором шкіл міста управління освіти та продовжує працювати по даний час, але згідно довідки Жмеринського обєднаного управління ПФУ Вінницької області від 09.11.2016 року, він з січня 2016 року по жовтень 2016 року включно пенсії по віку як працівник освіти не отримує. Повідомив, що пенсія по віку призначена йому відповідачем до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року. До 01.04.2015 року йому виплачувалась пенсія у повному розмірі, незалежно від того, працював він чи ні, тобто мав законні сподівання на отримання зазначених коштів - пенсії. Не погоджуючись із припиненням відповідачем виплати йому пенсії за посиланням останнього на змінену редакцію ст.47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", просив суд визнати дії Жмеринського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо припинення виплати пенсії за віком йому неправомірними; зобовязати Жмеринське обєднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області поновити виплату пенсії за віком з 03.02.2016 року, а також стягнути з Державного бюджету судові витрати із сплати судового збору при подачі позову.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

При цьому, позивач ОСОБА_1 подав попередньо до суду письмову заяву щодо розгляду справи у його відсутність, підтримавши заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 попередньо подав до суду заперечення, у яких адміністративний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, мотивуючи це тим, що позивач перебуває на обліку в Жмеринському обєднаному управлінні ПФУ у Вінницькій області з лютого 2011 року як отримувач пенсії по віку відповідно до норм Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". Пояснив, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року посадовим особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року внесено зміни до статті 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з урахуванням яких вказана стаття Закону передбачала, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів" пенсії, призначенні відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01.01.2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного забезпечення. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" від 24.12.2015 року внесено зміни до статті 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з урахуванням яких вказана стаття Закону на час розгляду справи передбачає, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01.01.2017 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення, крім випадків, передбачених законом. Повідомив, що в період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року підставами для тимчасового припинення виплати пенсії є саме факт роботи особи на посаді державних органах та на умовах, передбачених законами України "Про службу в органах місцевого самоврядування". Зазначив, що у рішенні від 26.12.2011 року №20/рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Також, Конституційний Суд України у рішенні від 25.01.2012 року №3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Вважає, що управління діє правомірно та в межах чинного законодавства, а тому просив відмовити у задоволенні даного адміністративного позову.

Також 19.12.2016 року додатково надійшла письмова заява від представника відповідача ОСОБА_3 щодо розгляду справи у її відсутність, в якій підтримує письмові заперечення. Просила відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Вивчивши доводи позовної заяви, заперечення відповідача, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного.

Згідно вимог ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст.19 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року внесено зміни до ст.47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

З урахування внесених змін вказана норма Закону передбачає, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

З 01.01.2016 року набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року, відповідно до якого у ч.1 ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" абзаци другий і третій викладено в наступній редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій та статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються".

Частиною сьомою статті 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" визначено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

У рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 вказано, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У рішенні №3рп/2012 від 25.01.2012 року Конституційний Суд України зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Такий принцип закладений, зокрема, в ст.22 Загальної декларації прав людини 1948 року, згідно з якою кожна людина, як член суспільства, має право на соціальне забезпечення та на здійснення необхідних для підтримання її гідності та для вільного розвитку її особистості прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави. Міжнародний пакт про економічні, соціальні і культурні права 1966 року встановлює загальний обов'язок держав забезпечити здійснення прав, що передбачені цим пактом, у максимальних межах наявних ресурсів (пункт 1 статті 2).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року в справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 12.10.2004 року в справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії".

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Враховуючи позицію Європейського Суду, висновки Конституційного Суду України та беручи до уваги, що ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", із внесеними змінами, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", призначені пенсії не виплачуються, відповідачем, згідно чинної норми законодавства, правомірно припинено виплату пенсії позивачу.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії посвідчення серія ААЗ №823268 від 25.06.2014 року (а.с.8 на звороті) позивач ОСОБА_1 з 25.06.2014 року перебуває на обліку в Жмеринському обєднаному управлінні ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком.

Як вбачається з копії трудової книжки БТ-1 №0787415 (а.с.9-10) позивач ОСОБА_1, розпорядженням №25-рк від 01.03.2006 року переведений на посаду головного спеціаліста, інспектора шкіл міста управління освіти після успішного проходження стажування, тобто проходить службу в органі місцевого самоврядування.

З врахуванням наведеного у відповідача відсутні підстави для поновлення виплати пенсії позивачу за віком, на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а тому адміністративний позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Керуючись ст. 17, 19, 64 Конституції України; Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року; Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року; ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; ст.21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування"; рішеннями Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26.12.2011 року та №3рп/2012 від 25.01.2012 року; ст.22 Загальної декларації прав людини 1948 року; ст.3, 4, 5, 7, 9, 11, 18, 69, 71, 99, 122, 159, 160-163, 167, 186, 244 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову щодо визнання неправомірними дій Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1, а також щодо зобов'язання Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком, з 03.02.2016 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків її оскарження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії, Вінницькому апеляційному адміністративному суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.