Справа № 818/1383/16
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 р. Справа №818/1383/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1383/16

за позовом ОСОБА_3

до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3М.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області (надалі - відповідач, Охтирська ОДПІ), в якому просить, згідно уточненої позовної заяви:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Охтирської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області № 9975-17 від 25.06.2015;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Охтирської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області № 27995-13 від 30.06.2016;

- зобов'язати Охтирську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Сумській області скласти висновок про повернення ОСОБА_3 помилково сплаченого у 2015 році транспортного податку у розмірі 25000 грн. та подати його для виконання до Охтирського управління Державної казначейської служби України Сумської області.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що позивач має у власності автомобіль марки VOLKSWAGEN модель Touareg 4.2, 2013р.випуску, з обємом двигуна 4134 куб см.

25.06.2015 ОСОБА_3 отримав від Охтирської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області податкове повідомлення-рішення № 9975-17 від 25.06.2015.

25.06.2015 з метою сплати транспортного податку позивач перерахував до місцевого бюджету 2000 грн. Пізніше, 21.08.2015, ОСОБА_3 перерахував до місцевого бюджету решту суми визначеної у ППР від 2015 року - 23000 грн.

В подальшому , 30.06.2016 позивач отримав від Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області податкове повідомлення-рішення № 27995-13 від 30.06.2016. Відповідно до даного повідомлення позивачу було приписано на протязі 60 днів з моменту отримання цього повідомлення сплатити транспортний податок з фізичних осіб за податковий період 2016 рік у сумі податкового зобовязання 25000 грн.

Позивач вважає такі податкові повідомлення-рішення Охтирської ОДПІ протиправними і такими, що підлягають скасуванню та просить зобов'язати Охтирську обєднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Сумській області скласти висновок про повернення ОСОБА_3. помилково сплаченого у 2015 році транспортного податку у розмірі 25000 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проси їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог ОСОБА_3 та просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.35-37).

Зокрема, відповідач зазначає, що з метою визначення потенційних платників податку, згідно вимог Податкового кодексу України Центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Охтирка. Охтирського, Великописарівського та Тростянецького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Сумській області, 04.02.2015 р. надано інформацію (вхід. № 316) щодо переліку фізичних осіб, які підпадають під вищевказані критерії. Так, за ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) значиться легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN TOUAREG, 2013 рогу випуску та об'ємом двигуна - 4134 куб. см.

У звязку з отриманням вищевказаної інформації Центру та відповідно до вимог статті 267 Податкового кодексу України, 25.06.2015 р. Охтирською ОДНІ було сформовано податкове повідомлення-рішення за №9975-17, яким визначено податкове зобов'язання з транспортного податку в сумі 25000 грн. за 2015 рік. При цьому, сума податкового зобов"язання визначена у податковому повідомленні-рішенні за 2015 рік була самостійно сплачена платником в повному обсязі (26.06.15 р. - 2000 грн.; 21.08.2015 р. - 23000 грн.).

Крім цього, відповідач у своєму письмовому запереченні звертає увагу суду на та, що відповідно до підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником.

Відповідно до пункту 60.2. статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї етапі, податкова вимога або податкове повідомлення-рішення вважаються відкликаними у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Таким чином, у звязку зі сплатою визначеної суми транспортного податку ОСОБА_3 (26.06.15 р. - 2000 грн.; 21.08.2015 р. - 23000 грн.). податкове рішення від 25.06.2015 року № 9975-17 вважається відкликаним з 21.08.2015 року в силу вимог статті 60 Податкового кодексу України.

Тому вказане рішення не створюють юридичних наслідків у формі прав чи обов'язків для позивача і ця обставина виключає можливість оскарження вказаного рішення до адміністративного суду.

Щодо позовних вимог відносно зобов"язання Охтирської ОДПІ повернути помилково сплачений податок у 2015 році, відповідач вважає їх безпідставними, а також просить суд врахувати, що існує чітко визначена процедура повернення помилково сплачених коштів. При цьому, ОСОБА_3 неи подавав до Охтирської ОДПІ заяви про повернення надмірно сплаченої суми грошового зобов"язання, а тому у Охтирської ОДПІ відсутні підстави для такого повернення.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником автомобіля марки VOLKSWAGEN модель Touareg 4.2, 2013 року випуску, з обємом двигуна 4134 куб. см. (а.с.10).

25.06.2015 Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №9975-17 про визначення ОСОБА_3 суми податкового зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000 грн., який підлягає сплаті до 29.08.2015 року.

Квитанцією від 25.06.2015 ОСОБА_3 було сплачено частково вказане податкове зобовязання у сумі 2000 грн. (а.с.12), а квитанцією від 21.08.2015 - у сумі 23000грн. (а.с.11), а отже погашено в повному обсязі.

30.06.2016 Охтиською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення №27995-13 про визначення ОСОБА_3 суми податкового зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 25000 грн. (а.с.9).

Дослідивши обставини справи, суд дішов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Щодо протиправності податкового повідомлення-рішення №9975-17 від 25.06.2015р. слід зазначити наступне:

01.01.2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Положення пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України визначають, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року б а з о во г о податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01.01.2015 року, власники транспортних засобів, які використовувалися до 5 років та об'ємом більше 3000 куб. см є платниками транспортного податку.

Разом з тим, надаючи правову оцінку щодо законності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення прийнятого у 2015 році, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Транспортного податку немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (стаття 9 Податкового кодексу). Поміж тим, відповідно до п. 9.4 ст. 9 ПК України установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У статті 10 Податкового кодексу України, якою встановлено перелік місцевих податків, транспортний податок прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (пп.10.1.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до ст. 265 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 28.12.2014 року № 71-VIII, що діє з 01.01.2015 року), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, транспортний податок згідно з ПК України є місцевим податком.

Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної ОСОБА_2 України.

Верховна ОСОБА_2 України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною ОСОБА_2 критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Так, відповідно до п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення), до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Водночас, відповідно п. 4.4 ст. 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною ОСОБА_2 України, а також Верховною ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто, безпосереднє встановлення місцевих податків (а, отже, і транспортного податку) віднесено Податковим кодексом до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 143 Конституції України.

Отже, Верховна Рада не може безпосередньо своїм рішенням запровадити такі податки як місцеві на відповідних територіях.

Так, відповідно до п. 10.3 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 п.12.3 ст. 12 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

При цьому, згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 цього кодексу.

Відповідно пп. 12.3.4 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, місцеві ради за ПК України мають обов'язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) транспортний податок і вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок ( і в яких розмірах) на майно, відмінне від земельної ділянки. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, 2015 - це плановий період, а 2016 рік - вже бюджетний період.

Тобто, виходячи з наведених вище норм Кодексу, нові податки практично не можуть бути визнані обов'язковими до сплати принаймні в 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів.

У той же час, пунктом 12.3.5 п.12.3 ст. 12 ПК України надалі встановлено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Отже, Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу україни та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" ухвалений 28.12.2014р., тобто після 15.07.2014р., а транспортний податок встановлений рішенням Охтирської міської ради №1468-МР від 23.06.2015р. "Про встановлення транспортного податку" (а.с.15). Тому, застосування внесених Законом вказаних змін з метою оподаткуванн транспортним податком, міг мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

Слід зазначити, що дана позиція суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, зокрема у постанові ВАСУ від 30.08.2016р. у якій, враховуючи значний об'єм законодавчої бази, яка регулює питання встановлення розміру, порядку адміністрування та сплати транспортного податку, зважаючи на суперечність, непослідовність та неузгодженість зазначених вище норм нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла висновку про наявність неоднозначного (множинного) трактування прав та обов'язків платників податків у спірному випадку.

Основними засадами податкового законодавства є принципи, в яких визначено зміст і спрямованість правового регулювання податкових правовідносин.

Принципи, проголошені у статті 4 Податкового кодексу України повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку.

Так, серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (пп. 4.1.4 п.4.1 статті 4 ПК України).

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

У свою чергу, принцип стабільності закріплений у пп. 4.1.9 п. 4.1 ст.4 Податкового кодексу України має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу.

Так, згідно вказаної норми зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року

За наведених обставин та особливостей правового регулювання, колегія суддів дійшла висновку, що застосування контролюючим органом положень статті 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2015 році.

В іншому випадку, таке застосування не відповідало б положенням статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи пом'якшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

У спірних правовідносинах колегія суддів застосує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами як джерела права.

Цими рішеннями було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Отже, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, колегія суддів дійшла висновку про протиправність визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку на 2015 рік.

За таких обставин, враховуючи практику Європейського Суду та Вищого адміністративного суду України, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Охтирської ОДПІ від 25.06.2015р. №9975-17, яким визначено суму податкового зобовязання ОСОБА_3 в сумі 25000 грн., є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Посилання відповідача на те, що відповідно до підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником, судом не приймається, оскільки суму визначену у податковому повідомленні-рішенні від 25.06.2015р. ОСОБА_4 було сплачено в межах 60 днів, які визначено у ППР, а тому податкове зобов"язання не набуло статусу податкового боргу, відповідно посилання відповідача на норми 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України є безпідставними.

Щодо податкового повідомлення-рішення Охтирської ОДПІ від 30.06.2016р. №27995-13, слід зазначити наступне:

Зі змісту даного повідомлення-рішення випливає, що згідно підпункту 54. 3. 3 пункту 54.4 статті 54 ПК України та підпункту 267.6.2 пункту 267. 6 статті 267 Податкового кодексу України позивачці визначено суму податкового зобов'язання 25000 грн. за платежем: Транспортний податок з фізичних осіб та зобов'язано на протязі 60 днів з моменту отримання цього повідомлення сплатити транспортний податок згідно статті 267 Податкового Кодексу України.

Законом України №71-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції, якою запроваджено транспортний податок.

Відповідно положень норм названої статті платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (підпункт 267.1.1).

На момент винесення оскаржуваного повідомлення-рішення (у 2016 році), припис щодо об'єму циліндрів двигуна, при якому виникає обов'язок сплатити відповідний податок, у діючому податковому законодавстві був виключений.

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 ст. 267 ПК України.

Пунктом 267.4 статті 267 ПК України встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 267.5.1).

Згідно п. 267.6 статті 267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Транспортний податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (абзац а) підпункту 267.8.1.).

Як вже зазначалося вище, за ОСОБА_3 зареєстровано легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN TOUAREG, 2013 року випуску та об'ємом двигуна - 4134 куб. см.

Законом України від 24.12.2015 №909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (далі - Закон №909) внесені зміни до Податкового кодексу України (далі - Кодекс), зокрема, у частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016.

Підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Кодексу визначено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Кодексу є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування Податкового кодексу України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом №909-VIII), стали легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та с е р е д н ь о ри нк ова в а р т і с т ь яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (підпункт 267.2.1 п. 267.2 статті 267 Кодексу).

Отже, об'єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

З 19 лютого поточного року набула чинності Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабміну від 18 лютого 2016 року № 66, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей їх віднесення до об'єктів оподаткування транспортним податком. та зазначено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Згідно розрахунку, які надано відповідачем до матеріалів справи на вимогу суду (а.с.40) вартість автомобіля визначена відповідачем за Методикою КМУ визначена як 2980122,00 грн. При цьому, як свідчить з МЕтодики розрахунку, один з складовий для визначення вартості автотранспрту є величина пробігу (км), яка впливає на вартість автомобіля. Відповідачем було зазначено пробіг автомобіля 30000 км. З яких джерел було взято пробіг автомобіля при визначенні вартості автомобіля відповідач пояснити не зміг. При цьому, будь-якої інформації щодо фактичного пробігу для визначення вартості автомобіля по методиці відповідачем не витребовувалась а ні у позивача, а ні в органах ДАІ.

Представником відповідача не представлено жодних доказів того, що належний позивачу автомобіль, станом на 1 січня 2016 року мав вартість більшу ніж 1 033 500 грн., оскільки для визначення вартості автомобіля за Методикою визначеною КМУ слід встановлючати фактичний пробіг транспортного засобу.

Відповідно до абз. 6 п. 58.1 ст. 58 ПКУ, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Відсутність вказаного розрахунку унеможливлює перевірку правильності нарахувань податкового зобовязання позивачу, правильність визначення податкового періоду і тягне за собою протиправність податкового повідомлення-рішення.

За таких підстав, відповідачем не доведено, що належний позивачці транспортний засіб не є об'єктом оподаткування.

Таким чином, позивачу безпідставно визначена сума податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб 25000 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016р. №27995-13, відповідно позовні вимоги щодо скасування податкового првідомлення-рішення Охтирської ОДПІ від 30.06.2016р. №27995-13 є правомірними і, відповідно, підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача, згідно уточнених позовних вимог (а.с.34), про зобовязання Охтирську ОДПІ Головного управління ДФС у Сумській області скласти висновок про повернення ОСОБА_3 помилково сплаченого у 2015 році транспортного податку у розмірі 25 000 грн. та подати його до виконання до Охтирського управління Державної казначейської служби України в Сумської області,слід зазначити наступне.

Умови та порядок повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань передбачені статтею 43 Податкового кодексу України, а також Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 року №1146.

Відповідно до пункту 43.3. статті 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до пункту 43.4. статті 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Крім цього, відповідно до пункту 5 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

У разі якщо вказана у заяві платника сума за даними інформаційних систем в повному обсязі відсутня як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС у строки, передбачені пунктом 8 цього Порядку для формування та передачі висновку до органу Казначейства, готує та направляє платнику письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем.

Таким чином, податкове законодавство передбачає певний алгоритм дій контролюючих органів в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Оскільки ОСОБА_3 не подавав до Охтирської ОДПІ заяви про повернення надмірно сплаченої суми грошового зобовязання, у Охтирської ОДПІ відсутні правові підстави для такого повернення.

Крім цього, повернення з Державного бюджету України помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених податковим законодавством, є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Дана позиція Охтирської ОДПІ співпадає з позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 01.03.2016 року.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень, зобовязання вчинити дії задовольнити частково

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області від 25.06.2015 №9975-17, яким визначено ОСОБА_3 податкове зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за податковий період - 2015 рік, у сумі 25000 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Сумській області від 30.06.2016 №27995-13, яким визначено ОСОБА_3 податкове зобовязання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб за податковий період - 2016 рік, у сумі 25000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено 19.12.2016

Суддя О.М. Кунець