Справа № 126/2779/16-а
Суддя: Гуцол В. І.
Дата ухвалення: 2016-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

Справа № 126/2779/16-а

Провадження № 2-а/126/60/2016

"28" листопада 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Гримальською С.В.

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в місті Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти ДПС ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача поліцейського роти ДПС ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення з тих підстав, що як стверджує, 06.10.2016 р. о 13 год.. 10 хв. у Вінницькій області Гайсинського району його було зупинено відповідачем та складено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.121 КУпАП і піддано штрафу в розмірі 340 грн. за керуванням автомобілем, котрий не пройшов своєчасного технічного контролю, чим порушив п.31.1 ПДР. Цю постанову вважає необгрунтованою та протиправною, а дії поліцейського незаконними з слідуючих причин:

- зупинивши машину, інспектор ДПС не назвав причину зупинки, а наказав пред'явити документи, чим порушив пп. 2.14(в), п.2.4(а) ПДР України, ст. 18, 35 Закону України «Про національну поліцію», ст.19 Конституції України. Тобто, існує виключний перелік підстав для зупинки транспортного засобу. Проте, жодної з цих підстав не було при прийнятті інспектором ДПС рішення про зупинку його транспортного засобу. Правил дорожнього руху він не порушував, автомобіль був технічно справний та використовувався у точній відповідності із законом. Відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу підтверджується тим, що інспектором ДПС не було висловлено жодного обвинувачення з приводу перелічених підстав для зупинки автомобіля. Отже, ще на етапі зупинки транспортного засобу інспектор ДПС грубо порушив Закон України «Про національну поліцію». Також інспектор ДПС порушив процедуру перевірки документів у громадян. В даному випадку інспектором ДПС не було висловлено на його адресу підозри у вчиненні правопорушення, а отже перевірка його документів була незаконною.

- зупинивши його поліцейський не назвав причини зупинки, чітко не представився, та не пред'явив службове посвідчення, чим порушив ст. 18, 35 Закону України «Про національну поліцію»;

- винесення постанови без протоколу є порушенням ст.258 КупАП, адже вказане правопорушення не зафіксоване автоматичними засобами фіксації;

- Правилами дорожнього руху п.2.1 не передбачено наявність у водія та передача для огляду патрульному документа про проходження технічного контролю авто, а тому його з собою не возить. Тим більше, що наявність страхового поліса неможливе без проходження обов'язкового технічного контролю авто;

- поліцейський грубо порушив ст.268 КупАП та позбавив його права на пояснення, докази, клопотання та можливість скористатись юридичною допомогою;

- складаючи протокол за ч.3 ст. 121 поліцейський перевищив свої повноваження та грубо порушив Закон України «Про національну поліцію».

Просить зазначену постанову у справі про адміністративне правопорушення визнати недійсною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити, за відсутністю у його діях складу правопорушення.

Дослідивши докази в порядку письмового провадження і давши їм належну юридичну оцінку, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що, передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідачем у встановлений судом заперечення на позов не надано.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2016 року відповідачем поліцейським роти ДПС ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 без складення протоколу про адміністративне правопорушення щодо позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про те, що цього числа у Вінницькій області в Гайсинському районі він керував автомобілем НОМЕР_1, який своєчасно не пройшов обов'язкового технічного контролю, чим порушив п.31.3 Правил дорожнього руху України без вказівки, котрий конкретно підпункт цього пункту він порушив.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача відповідач діяв не на підставі законів України, оскільки відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою, протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 КУпАП.

До випадків, перерахованих у ст.258 КУпАП, обставини, викладені у постанові поліцейського роти ДПС ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 серії ПС2 №178120 від 06.10.2016 року, не відносяться.

Ст. 121 ч.3 КУпАП є бланкетною, тобто відсилочною статтею. У випадку її порушення у протоколі про адміністративне правопорушення, і, відповідно, у постанові про адміністративне правопорушення посадовою особою повинно бути вказано, який конкретно пункт, підпункт Правил дорожнього руху порушений водієм. В оскаржуваній постанові відповідач не вказав, який підпункт пункту 31.3 ПДД порушив позивач ОСОБА_1

За таких обставин постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ст. 121 ч.3 КУпАП залишатись в силі не може і підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

На підставі ст.ст. 121 ч.3, 287-289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 158,159,160,161, 162, 163 КАС України, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти ДПС ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову поліцейського роти ДПС ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 серії ПС2 №178120 від 06.10.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по ст. 121 ч.3 КУпАП - скасувати, адміністративну справу провадженням закрити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. І. Гуцол