Справа № 404/5707/16-а
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/5707/16-а
Номер провадження 2-а/404/1175/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого судді Завгороднього Є.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання дій інспектора батальйону патрульної поліції в Полтавській області, ОСОБА_3, протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з позовом до інспектора батальйону патрульної поліції, в якому просить: визнати протиправними дії субєкта владних повноважень. Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення про застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу за обвинуваченням у вчиненні адміністративного проступку по ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач викликався, не зявився.

Відповідач подав клопотання про вирішення позовних вимог без його участі. Також надав клопотання про долучення відеозапису події правопорушення. Спір вирішений на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши зміст і підстави заявленого позову, дослідивши матеріали справи, зясовано наступні факти і відповідні їм правовідносини:

Інспектором поліції правильно встановлено та підтверджується наданим відеозаписом, що: 01 вересня 2016 року, відповідач відносно позивача склав оскаржувану ним постанову в справі про адміністративне правопорушення, в якій вірно зазначив, що того ж дня, приблизно о 13:45 хвилин, на 11 км. автодороги М22 «Полтава-Олександрія», ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Лексус ІС250», державний номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимог горизонтальної дорожньої розмітки, зокрема п.п.1.1. «Вузька суцільна лінія», тобто порушив пункт 8.5. Правил Дорожнього руху України. Тим самим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у звязку із чим до неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 8.5. Дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Пунктом 8.5.1., горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Горизонтальна розмітка 1.1. має таке значення: вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг.

Частиною першою ст. 122 КУпАП визначено, що порушення правил дорожнього руху є перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. За правовою характеристикою, правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУПАП вважається закінченим з моменту невиконання вимог дорожнього знаку. Таким чином наступні дії порушника не мають значення і не впливають на кваліфікацію.

Приймається до уваги імперативні вимоги п. 1 ПДР (терміни), що позивач зобовязаний обрати безпечну швидкість руду, для того щоб він, як водій мав змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, тобто мати змогу розрізняти нанесену горизонтальну дорожню розмітку «Вузька суцільна лінія». А також п.п. 2.9.(б), згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу. Можливі: вади зору, втома, зниження реакції та уваги чи відволікання, не є розумним виправданням порушень вимог ПДР.

Таким чином констатую, що: позивач повинен керувати авто зі справною гальмівною системою, обрати безпечну швидкість руху; мати зір ат/або окуляри, достатні для керування транспортним засобом; достовірно знати вимоги Правил дорожнього руху, передбачати можливість використання горизонтальної дорожньої розмітки та виконувати її вимоги. Водій зазначених умов дорожньої обстановки не врахував, перерахованих імперативних норм і правил поведінки, що забезпечують безпеку дорожнього руку, не виконав, тому відповідачем правомірно складена оскаржувана постанова.

Не ґрунтуються на законі припущення позивача, про відсутність у заявленого субєкта оскарження права на винесення оскаржуваної постанови, через те, що ст. 222 КпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи зокрема про адміністративні правопорушення щодо забезпечення правил безпеки дорожнього руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Відповідач відповідає означеним критеріям, тому інспектор правомірно виніс оскаржувану постанову. Згідно п.п.2, 5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, тобто інспектор діяв у спосіб передбачений Законом, так-як законодавець не забороняє так вчиняти.

Пунктом 1 розділу IV Інструкції визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення ; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та способів оплати адміністративного стягнення.

З вказаної постанови убачається, що позивачу було роз'яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП та права передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст.ст.287-289 КУпАП, була вручена копія постанови. Наявність таких обставини підтверджується підписами позивача в тексті оскаржуваної постанови, тобто право на захист не порушено. Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обовязкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень субєкта владних повноважень.

Не підтвердженні сумніви порушника, що постанову склали за ст. 124 КУпАП, оскільки остання не має частин, а в оскаржуваній постанові чітко та правильно визначена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Обрану позивачем правову позицію необхідно сприймати як спробу ввести суд в оману. Позивач не надав суду доказів його невинуватості. В той час як інспектор долучив відеозапис де чітко зафіксовано, як в умовах обмеженої оглядовості, в зоні дії горизонтальної дорожньої розмітки «Вузька суцільна лінія», яка однозначно забороняє виїзд на зустрічну смугу,, ОСОБА_2 веруючи зазначеним авто, виконує небезпечний маневр обгін, з виїздом на смугу зустрічного руху, тривалий час обганяючи три поспіль вантажні дальномірні вантажні автомобілі, що є вкрай небезпечно як для нього, так і решти учасників дорожнього руху.

Наведені правові норми та обставини, переконують суд в обґрунтованості та правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, наявності складу вчиненого нею адміністративного правопорушення, що підтверджується належними і допустимими доказами, встановленими шляхом повного, всебічного та об'єктивного з'ясування компетентним суб'єктом владних повноважень всіх обставин справи. Факт вчинення правопорушення підтверджується відео при цьому порушник крім припущень зазначених в позові, не надав як переконливих, так і будь-яких доказів про спростування вини у вчиненому проступку. З урахуванням наведених обставин, суд погоджується з висновком інспектора поліції про наявність в діях позивача складу правопорушення, що інспектор діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством, а постанова про адміністративне правопорушення за формою відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання протиправними дії інспектора батальйону патрульної поліції в Полтавській області, ОСОБА_3, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Залишити без зміни постанову від 01 вересня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4