Справа № 804/6138/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2016 р.Справа №804/6138/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Дніпротрансмаш» до Управління державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державного казначейства у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про стягнення пені за прострочення погашення заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість, -
20 вересня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Дніпротрансмаш» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому, з урахуванням збільшених позовних вимог, просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь ПрАТ «Дніпротрансмаш» суму пені за прострочення погашення заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 4734863,19 грн., шляхом перерахування коштів на поточний банківський рахунок ПрАТ «Дніпротрансмаш».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.
Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року провадження у справі було зупинено та допущено заміну Управління державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державного казначейства у Дніпропетровській області належним відповідачем Управлінням державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне:

- позивач мав право на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку по уточнюючим розрахункам на загальну суму 8302707 грн., однак, проведеною перевіркою контролюючим органом встановлені порушення, на підставі яких складено податкове повідомлення-рішення та відмовлено у наданні бюджетного відшкодування;

- не зважаючи на приписи чинного законодавства України та рішень суду про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення, суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість були перераховані позивачу лише 31.08.2016 року;

- починаючи з дати винесення ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 року по справі №804/13028/14, з врахуванням часу, передбаченого на подання висновку та здійснення бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів, з 05.01.2015 року по 31.08.2016 року на суму заборгованості з відшкодування податку на додану вартість нараховується пеня на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, що становить 3798181,37 грн.

Представником Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надані суду письмові заперечення, в яких зазначено, що Законами України «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2015 рік», «Про ОСОБА_3 бюджет України на 2016 рік» не передбачені видатки у вигляді пені за прострочення погашення заборгованості з відшкодування податку на додану вартість»

Представником Управління державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області надані суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначено, що зважаючи на зміст пункту 200.15 статті 200 Податкового органу України, моментом в часі виникнення підстав для нарахування пені є день отримання органом ДПІ відповідного рішення суду (ухвала Вищого адміністративного суду України) та пять робочих днів, що настали за днем отримання вказаного рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

На підставі пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, в порядку, передбаченому статтею 78 Податкового кодексу України, ОСОБА_3 податковою інспекцією Жовтневого району м. Дніпропетровська у період з 19.02.2014 року по 12.03.2014 року проведено позапланову виїзну перевірку ПрАТ «Дніпротрансмаш» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за серпень, вересень, жовтень, листопад 2012 року, за результатами якої 19.03.2014 року складено акт №958/15-1/21882406.

У ході проведення позапланової документальної виїзної перевірки ПрАТ «Дніпротрансмаш» встановлено порушення вимог пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, ПрАТ «Дніпротрансмаш» не має права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку по уточнюючим розрахункам за серпень, вересень, жовтень, листопад 2012 року в сумі 8302707 грн., в тому числі за серпень 2012 року - 4447902 грн., вересень 2012 року - 1289958, грн., жовтень 2012 року - 898064 грн., листопад 2012 року - 1666783 грн.

За наслідками акту перевірки, ОСОБА_3 податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська винесено податкове повідомлення-рішення від 18.04.2014 року за № про відмову у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 8302707 грн.

Питання правомірності винесення вказаного податкового повідомлення-рішення було предметом розгляду у справі №804/13028/14.

Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2014 року по справі №804/13028/14 за позовом ПрАТ «Дніпротрансмаш» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області, Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Дніпропетровській області, третя особа - Управління державного казначейства у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державного казначейства України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобовязання вчинити певні дії, позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 18.04.2014 року, в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 року по справі №804/13028/14 апеляційні скарги ПрАТ «Дніпротрансмаш» та Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишені без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2014 року по справі №804/13028/14 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.09.2015 року К/800/7055/15 (справа першої інстанції №804/13028/14) касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області залишено без задоволення, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2014 року залишено без змін.

У вказаних судових рішеннях зазначено про те, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 8302707 грн., однак на день вирішення спору обовязок відповідача щодо надання органу державного казначейства висновку, на підставі якого здійснюється бюджетне відшкодування, не виник, отже, відповідна вимога позивача є передчасною, адже фактично порушення права позивача на отримання зазначеної суми бюджетного відшкодування з ПДВ з боку органів Державної казначейської служби України, станом на час звернення до суду та розгляду справи, не має.

В судовому засіданні також встановлено, що ПрАТ «Дніпротрансмаш» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 року по справі №804/15614/15 адміністративний позов ПрАТ «Дніпротрансмаш» задоволено повністю:

- визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо неподання до Управління державного казначейства у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного Управління державного казначейства України у Дніпропетровській області висновку із визначенням суми податку на додану вартість у розмірі 8302707 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок Приватного акціонерного товариства «Дніпротрансмаш» ().

- зобовязано ОСОБА_3 податкову інспекцію у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надати до Управління державного казначейства у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного Управління державного казначейства України у Дніпропетровській області висновок із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 8302707 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на рахунок Приватного акціонерного товариства «Дніпротрансмаш» ();

- вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016 року по справі №804/15614/15 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року у справі №804/15614/15 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.07.2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2016 року у справі №804/15614/15.

Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, вказаними судовими рішеннями, що набрали законної сили, визнано право позивача на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 8302707 грн., скасовано висновки про відсутність у позивача підстав для отримання бюджетного відшкодування та зобовязано ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська надати до Управління державного казначейства у Жовтневому районі м.Дніпропетровська Головного Управління державного казначейства України у Дніпропетровській області висновок із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 8302707 грн., що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України.

Порядок здійснення бюджетного відшкодування на користь платника податків визначений нормами Податкового кодексу, у пункті 200.12 статті 200 якого визначено, що орган державної податкової служби зобовязаний у пятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобовязаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом пяти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобовязаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З наданої суду копії реєстру висновків про суми відшкодування податку на додану вартість, переданих до органів Державної казначейської служби України, вбачається, що висновки на загальну суму 8302707 грн. були сформовані та передані ОСОБА_3 податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області 05.07.2016 року.

Повністю суми бюджетного відшкодування надійшли на рахунок позивача 31.08.2016 року платіжними дорученнями №1366, №1367, №1368, №1369, №1370, що підтверджується довідкою від 16.09.2016 року №4182/10-2, виданою ПАТ «Радабанк» (а.с.30).

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Визначаючи строки виплати пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість, суд виходить із того, що податкове повідомлення-рішення № від 18.04.2014 року, прийняте за наслідками проведеної перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, скасовано в судовому порядку, а тому висновки акту перевірки про відсутність права позивача на отримання бюджетного відшкодування є протиправними та недійсними, а оскільки пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України передбачено обовязок контролюючого органу протягом пяти робочих днів після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, то з першого дня закінчення перевірки, оформленої актом від 19.03.2014 року №958/15-1/21882406 починається перебіг обовязків контролюючого органу щодо складання відповідного висновку.

Судом встановлено, що перевірку, оформлену актом від 19.03.2014 року №958/15-1/21882406 було проведено у період з 19.02.2014 року по 12.03.2014 року, а тому у період з 13.03.2014 року по 19.03.2014 року включно, контролюючий орган мав надати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Висновок подано було 05.07.2016 року через наявність судового оскарження податкового повідомлення-рішення, прийнятого за результати перевірки.

Суд вважає, що оскільки в судовому порядку визнано право позивача на отримання бюджетного відшкодування, то протиправний висновок акту перевірки, несвоєчасне подання висновку із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню з бюджету, відбулось не з вини позивача, а через протиправні дії контролюючого органу, оформлені висновком до акту перевірки від 19.03.2014 року №958/15-1/21882406, а тому вважає, що відповідний висновок органу казначейства мав бути поданий у пятиденній період після закінчення перевірки, що підтвердила б право позивача на відшкодування заявленого ПДВ, тобто з 13.03.2014 року по 19.03.2014 року включно, оскільки судом встановлено, що висновок контролюючого органу мав бути позитивним.

Згідно пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом пяти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

З наведеного вбачається, що на орган казначейства покладається обовязок перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку протягом пяти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

З огляду на те, що періодом для подачі висновку контролюючим органом до органу казначейства був період з 13.03.2014 року по 19.03.2014 року включно, то з 20.03.2014 року по 26.03.2014 року включно Управлінням державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області повинні були бути перераховані кошти на поточний банківський рахунок платника податку.

Однак, оскільки до граничного строку, коли мали відбутись виплати, кошти перераховані не були на підставі протиправного податкового повідомлення-рішення № від 18.04.2014 року, то суд вважає, що 27.03.2014 року є строком з якого має розпочинатись нарахування пені за несвоєчасне здійснення виплати суми бюджетного відшкодування з ПДВ, по 31.08.2016 року фактичний день виплати сум бюджетного відшкодування з ПДВ.

Розраховуючи суму пені, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з наступної формули: пеня = сума боргу (8302707 грн.) х ставка пені, встановлено постановою Національного банку України х 120% (розмір пені, встановлений пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України) / 365 днів х кількість днів дії ставки Національного банку України у відповідному розмірі:

- з 27.03.2014 року по 14.04.2014 року 19 днів, діяла ставка 6,50% річних, сума пені складає 33711,27 грн.;

- з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року 93 дні, діяла ставка 9,50% річних, сума пені складає 241165,21 грн.;

- з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року 119 днів, діяла ставка 12,50% річних, сума пені складає 406036,50 грн.;

- з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року 85 днів, діяла ставка 14% річних, сума пені складає 324829,19 грн.;

- з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року 26 днів, діяла ставка 19,50% річних, сума пені складає 138393,61 грн.;

- з 04.03.2015 року по 27.08.2015 року 177 днів, діяла ставка 30% річних, сума пені складає 1449447,92 грн.;

- з 28.08.2015 року по 24.09.2015 року 28 днів, діяла ставка 27% річних, сума пені складає 206362,08 грн.;

- з 25.09.2015 року по 29.10.2015 року 35 днів, діяла ставка 22% річних, сума пені складає 210183,60 грн.;

- з 30.10.2015 року по 17.12.2015 року 49 днів, діяла ставка 22% річних, сума пені складає 294257,03 грн.;

- з 18.12.2015 року по 28.01.2016 року 42 дні, діяла ставка 22% річних, сума пені складає 252220,32 грн.;

- з 29.01.2016 року по 03.03.2016 року 35 днів, діяла ставка 22% річних, сума пені складає 210183,60 грн.;

- з 04.03.2016 року по 21.04.2016 року 49 днів, діяла ставка 22% річних, сума пені складає 294257,03 грн.;

- з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року 35 днів, діяла ставка 19% річних, сума пені складає 181522,20 грн.;

- з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року 28 днів, діяла ставка 18% річних, сума пені складає 137574,72 грн.;

- з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року 35 днів, діяла ставка 16,50% річних, сума пені складає 157637,70 грн.;

- з 29.07.2016 року по 31.08.2016 року 34 дні, діяла ставка 15,50% річних, сума пені складає 143852,92 грн.

Таким чином, сума пені з 27.03.2014 року по 31.08.2016 року складає 4681634,90 грн.

Суд не погоджується з позицією позивача, викладеною в заяві про збільшення позовних вимог, що сума пені має обраховуватись з лютого 2014 року, тобто 5 операційних днів для подачі висновку контролюючим органом до органу казначейства, та 5 робочих днів для перерахування органом казначейства коштів на рахунок платника податків, треба рахувати з дня подачі заяви про бюджетне відшкодування, тому що у податкової інспекції було законне встановлене нормами Податкового кодексу України право на проведення перевірки, суд вираховує суми пені з моменту проведення перевірки, оскільки не проведення перевірки, а викладення висновків в акті перевірки стали підставою для затримки у виплаті сум бюджетного відшкодування.

Отже, не підлягає задоволенню вимога про стягнення пені в розмірі 53228,29 грн., які нараховані позивачем за період з 28.02.2014 року 26.03.2014 року. При цьому, розрахунком сума пені за цей період складає 47905,48 грн., у звязку із чим суд зазначає про помилку в розрахунку на суму 5322,81 грн. за вказаний період.

Таким чином, доводи Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки визначена позивачем бездіяльність відповідача мала місце та не спростована в судовому засіданні належними засобами доказування.

На думку суду, контролюючий орган, не забезпечивши своєчасне складення та направлення відповідного висновку, порушив статтю 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», а саме право на мирне володіння особою своїм майном, що також є невідємним правом на повагу до своєї власності.

Так, відповідно до статті 1 Протоколу 1 кожна юридична особа має право на мирне володіння своїм майном.

Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке вручання в гарантовані права не буде повільним.

Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленому у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади (рішення Європейського суду у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976).

Судом не була встановлена розумна соразмірність між використаними засобами та тією метою, на яку податковим органом була направлена міра, що обмежила позивача у реалізації права власності на своє майно.

Належить зазначити також порушення субєктом владних повноважень принципу захисту обґрунтованих сподівань (reasonable expectations), який тісно повязаний із принципом юридичної визначеності (legal certainty) і є невідємним елементом принципу правової держави та верховенства права.

Як відзначено судом, сприяття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Як відзначив Європейський суд принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.

Така дія названого принципу повязана із іншим принципом відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобовязань для запобігання відповідальності.

З огляду на викладене, суд вважає правомірним задоволення позову в частині стягнення пені з Державного бюджету України на користь ПрАТ «Дніпротрансмаш» за прострочення погашення заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 27.03.2014 року по 31.08.2016 року у розмірі 4681634,90 грн.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує.

Податкова інспекція та орган казначейства в цій справі є субєктами владних повноважень, які повинні діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. ОСОБА_3 податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не здійснено дій, покладених на нього відповідно до Податкового кодексу України, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, документально підтверджені позивачем судові витрати судовий збір, сплачений згідно платіжних доручень від 16 вересня 2016 року №74 в сумі 58000 грн. та від 5 грудня 2016 року №101 в сумі 10275 грн., підлягає стягненню у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог (98,80%) на суму 67455,70 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Дніпротрансмаш» до Управління державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління Державного казначейства у Дніпропетровській області, Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про стягнення пені за прострочення погашення заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість задовольнити частково.

Стягнути Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпротрансмаш» пеню за прострочення погашення заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 27.03.2014 року по 31.08.2016 року у розмірі 4681634,90 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Приватного акціонерного товариства «Дніпротрансмаш» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 67455,70 грн.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 29 грудня 2016 року.

Суддя ОСОБА_1