Справа № 191/4120/16-а
Суддя: Прижигалінська Т. В.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/4120/16-а
Провадження № 2-а/191/53/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря - Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на неправомірні дії щодо припинення виплати пенсії за віком,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом на неправомірні дії щодо припинення виплати пенсії за віком, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач вийшла на пенсію державного службовця в січня 2009 року та продовжує працювати на державній службі.

З 01.04.2015 року Синельниківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - Відповідач) зупинило виплату пенсії, посилаючись на те, що вона є державним службовцем.

З 01.04.2015 року відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного законодавства України" тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія Закону України „Про державну службу" ( крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни II групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим законом, законами України „Про статус народного депутата України", „Про "прокуратуру", „Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначенні відповідно до цієї статті, не виплачуються.

Оскільки позивач вийшла на пенсію до змін в законодавстві вважає дії Відповідача неправомірними, які порушують її конституційні права.

Відповідно до ст. 46 Конституції України: «громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом».

На час призначення пенсії позивачу відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію, тому норма закону яка набрала чинності з 01.04.2015 року не повинна застосовуватися до її пенсійної виплати.

На підставі викладеного, просить визнати неправомірними дії Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01.04.2015 року та зобов'язати Синельниківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити виплату пенсії позивачу з 01.04.2015 року, призначену відповідно до закону.

Позивач ОСОБА_1 до початку судового розгляду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

До початку судового розгляду представник відповідача надав письмові заперечення, згідно яких з позовними вимогами не згоден.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка з січня 2009 року перебуває на обліку в Синельниківському об'єднаному управлінні ПФУ Дніпропетровської області, як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та продовжує працювати на державній службі, що не заперечується відповідачем.

Позивач 10.08.2016 року звернулася до Синельниківського об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області із заявою про поновлення виплати їй пенсії за віком.

Листом Синельниківського об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області 10.08.2016 року за № Д-4702/09 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії було відмовлено, оскільки з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» було тимчасово, з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не виплачуються. В свою чергу Законом України від 24.12.2015 року № 911 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тимчасово подовжено до 31.12.2016 року.

Відповідно до п. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно з п. 5 Розділу III «Прикінцеві положення» вказаного Закону у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з січня 2009 року призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому позивач продовжує працювати на державній службі, отже на позивача поширюється дія Закону України «Про державну службу», зокрема, й щодо пенсійного забезпечення, а тому відповідачем з 01 квітня 2015 року правомірно зупинено виплату позивачеві пенсії за віком.

Але до 01 червня 2015 року не було прийнято закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу». В результаті чого, позивач втратив право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про державну службу» з 01.06.2015 року, а тому ОСОБА_1 має право на відновлення виплати пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», але в межах ст.. 99 КАС України.

Так як відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Згідно з п. 5 Розділу III «Прикінцеві положення» у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до окремих законів України, в тому числі і Закону України «Про державну службу».

Оскільки Верховною Радою України до 01 червня 2015 року не було прийнято відповідного Закону, позивачу скасовано пенсію згідно положень Закону України «Про державну службу», та у зв'язку із цим відновлюється виплата пенсії, призначена позивачу згідно положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи наведене, рішення відповідача про відмову у відновленні раніше призначеної пенсії позивачу за віком з 01 червня 2015 року прийняте з порушенням вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадяни безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Приписами статті 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформував правову позицію, що визначена пункті 7.1 в рішення № 10-рп /2008 від 22 травня 2008 року: «Однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх : скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів». Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, згідно з яким «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний Суд України зазначив, що «загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».

Отже, визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.12.2016 року позовні вимоги в частині поновлення виплати пенсії за період з 01.04.2015 року по 25.02.2016 року залишені без розгляду.

З урахуванням викладеного позивач має право на виплату призначеної пенсії державного службовця з 26.02.2016 року, а тому відповідач діяв не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції та законам України, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 94 КАС України на користь позивача підлягають присудженню судові витрати за сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19, 22 Конституції України, Закону України «Про державну службу», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 9, 11, 86, 94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати неправомірними дії Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 26.02.2016 року та зобов'язати Синельниківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 26.02.2016 року, призначену відповідно до закону.

Стягнути з Синельниківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Т. В. Прижигалінська