Справа № 808/9068/15
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Справа № 808/9068/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко Л.О., при секретарі Фесик А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Концерну «Міські теплові мережі»

до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування п.п. 1, 2, 3, 4,5 вимоги від 23.11.2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішення Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 23.11.2015 № 08-06-14-14/7420 «Щодо усунення порушень законодавства».

До початку судового розгляду справи по суті у відповідності до ст.. 137 КАС України Концерн «Міські теплові мережі» подав до Запорізького окружного адміністративного суду заяву про зміну позовних вимог до адміністративного позову до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2, 3, 4,5 вимоги Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 23.11.2015 № 08-06-14-14/7420 «Щодо усунення порушень законодавства».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що пункти 1, 2, 3, 4,5 вимоги про усунення порушень є такими, що суперечать нормам чинного законодавства та підлягають скасуванню. Позивач зазначає, що предметом переданого на вирішення суду спору є оскарження вимоги з підстав неправомірності висновку відповідача про наявність саме факту вчинення порушення законодавства з питань ефективного використання майна, зважаючи на обґрунтованість щодо хибності висновків акту ревізії, на підставі яких сформовано оскаржувану вимогу. Тому виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, вважає правомірним наявність підстав для вжиття заходів судового захисту прав та інтересів позивача шляхом задоволення позову.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд у задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у письмових запереченнях.

У судове засідання зявились представники сторін та звернулись до суду з письмовими клопотаннями про розгляд справи за їх відсутністю в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, якщо всі особи, які беруть участь у справі заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, судом визнано за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи, Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області (далі по тексту Відповідач) було проведено ревізію використання коштів, передбачених Мінрегіону на субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та / або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування за період з 01.01.2014 по 31.07.2015 та ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в Концерні «Міські теплові мережі» за період з 01.05.2012р. по 31.07.2015р.

За результатами проведеної ревізії відповідачем складено Акт від 13.10.2015р. №06-21/10, в якому відображено висновок щодо виявлених порушень.

Позивачем ОСОБА_1 ревізії підписано із запереченнями. Відповідачем дані заперечення було розглянуто та 18.11.2015 року надані висновки на заперечення.

На підставі Акту ревізії від 13.10.2015р. №06-21/10 відповідачем прийнято вимогу від 23.11.2015р. №08-06-14-14/7420 «щодо усунення порушень законодавства», де з посиланням на п.1 ч.1 ст. 8, п. 7 ст. 10, ч. 2 ст. 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", п.п.15 п. 6 Положення про державну фінансову інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 06.08.2014 №310, підпункт 6.13 пункту 6 Положення про Державну фінансову інспекцію в Запорізькій області, затвердженого Головою Держфінінспекції України 02.12.2011, пункти 46, 49-50, 52 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Уряду від 20.04.2006 №550, вимагає від позивача усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку.

Вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень разом із завіреними копіями підтверджуючих первинних, розпорядчих та інших документів надати до Держфінінспекції в Запорізькій області до 18.12.2015 року.

У разі не усунення виявлених порушень в установлений строк, відповідач на підставі пункту 15 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" , пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2006 №1673 ініціює перед Запорізькою міською радою питання щодо відповідності керівника займаній посаді/ розірвання контракту з керівником.

На підставі вимоги від 23.11.2015р. №08-06-14-14/7420 «щодо усунення порушень законодавства» та акту ревізії відповідачем направлено Запорізькому міському голові листа від 23.11.2015 №08-06-15/7421 «Про результати ревізії Концерну «Міські теплові мережі» з метою забезпечення відшкодування виявлених порушень видати розпорядчий документ і зобовязати керівництво позивача забезпечити в повному обсязі відшкодування встановлених фінансових порушень.

24.12.2015 року відповідачем направлено позивачу листа за №08-06-14-14/8103 «Про коригування вимоги щодо усунення порушень фінансової дисципліни». Зі змісту цього листа вбачається, що відповідачем прийнято рішення про зміну п.1 вимоги від 23.11.2015.

Так, в пункті 1 Вимоги від 23.11.2015 в редакції 24.12.2015 №08-06-14-14/8103 зазначено, що в порушення частини 1 п.14 ст.69 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456 30% отриманих Концерном «МТМ» коштів від надання в оренду комунального майна у сумі 804 041,02 грн. по договорам, перелік яких наведений у додатках №33, №34 до акта ревізії, не перераховані до загального фонду бюджету міста ОСОБА_2.

Внаслідок допущеного порушення міському бюджету завдано збитків на загальну суму 804 041,02 грн., в тому числі у періоді з 01.05.2012 по 31.12.2012 595 132,09 грн., з 01.01.2013 по 31.03.2013 208 908,93 гривень.

У пункті 2 Вимоги від 23.11.2015 вказано, що в порушення п.5,п.6,п.7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом «Міністерства фінансів України 31.12.1999 №18, внаслідок оплати Концерном «МТМ» по договорам з МКП «Основаніє» від 29.08.2013 №1 СП, №1/1- ФНП послуг за червень-липень 2014 року, придбання яких документально не підтверджено їх надавачем МКП «Основаніє», підприємству завдано збитків на загальну суму 343308,41 грн.

Відповідно до пункту 3 Вимоги від 23.11.2015, відповідачем встановлено, що в порушення п.6.4.4.1 ДСТУ Б Д.1.-1:2013 «Правила визначення будівництва, прийнятого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293, внаслідок оплати завищеної вартості підрядних робіт по договору підряду від 18.07.2013 №652, укладеному з ТОВ «КОЛДІ», через завищення обєму та вартості перевезеного ґрунту, Концерну «МТМ» завдано збитків на загальну суму 14 462,4 гривень.

Четвертим пунктом Вимоги від 23.11.2015 визначено, що в порушення пп..1.4.2, 3.2.5.1,3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення будівництва», затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 №174 і введених в дію з 1 жовтня 2000 року , п.6.3.1.1 ДСТУ Н Б Д.1.1-2:2013 «Настанова щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 №405, внаслідок оплати завищеної вартості підрядних робіт по договорам підряду від 26.09.2013 року №897, від 25.04.2013 року №6-2013, від 01.04.2013 року №2-2013, укладеними з ТОВ «Трест- Укрмонтажхімзахист», через завищення транспортної складової, Концерну «МТМ» завдано збитків на загальну суму 13 126,03 гривень.

Відповідно до пункту 5 Вимоги від 23.11.2015 відповідачем визначено, що в порушення п.3.2.7.3 ДБН Д.1-1-1-2000 внаслідок оплати завищеної вартості підрядних робіт по договору підряду від 17.06.2013 №1701, укладеному з ТОВ «Ексістрой», через врахування при обчисленні загально виробничих, адміністративних витрат та прибутку трудовитрат робітників, зайнятих на керуванні та обслуговуванні орендованої будівельної техніки, Концерну «МТМ» завдано збитків на загальну суму 1 323,6 гривень.

Проте, не погоджуючись з частиною виявлених під час ревізії порушень, а відповідно і з направленою вимогою про усунення виявлених порушень, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Щодо пункту 1 вимоги від 23.11.2015, слід зазначити наступне.

Як зазначено в пункті 1 Вимоги від 23.11.2015 в редакції 24.12.2015 №08-06-14-14/8103 зазначено, що в порушення частини 1 п.14 ст.69 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456 30% отриманих Концерном «МТМ» коштів від надання в оренду комунального майна у сумі 804 041,02 грн. по договорам, перелік яких наведений у додатках №33, №34 до акта ревізії, не перераховані до загального фонду бюджету міста ОСОБА_2.

Внаслідок допущеного порушення міському бюджету завдано збитків на загальну суму 804 041,02 грн., в тому числі у періоді з 01.05.2012 по 31.12.2012 595 132,09 грн., з 01.01.2013 по 31.03.2013 208 908,93 гривень.

При цьому, з акту ревізії (арк.38) вбачається, що в основу визначення суми збитків від не перерахування орендної плати до загального фонду бюджету міста ОСОБА_2 відповідачем покладено орієнтовний розрахунок суми збитків з даних субрахунку 713 «Дохід від операційної оренди активів» в розмірі 30% задекларованих коштів. Підставою для визначення порушення відповідач вважає те, що на період з 01.05.2012 (початок періоду, що підлягає ревізії) до 27.03.2013 розподіл орендної плати між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем Запорізькою міською радою не визначався.

Однак, з таким висновком відповідача суд не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно даних акту ревізії (арк.37) ревізією повноти надходження, достовірності і правильності визначення доходів від операцій з оренди, проведено вибірковим порядком по окремим договорам та за період , що вказані в тексті цього розділу. Ревізією охоплено коштів в сумі 2680136,73 гривні.

Ревізією встановлено, що відповідно до Головних книг підприємства з 01.05.2012 по 31.07.2015 по балансовому рахунку 713 «Дохід від операційної оренди активів» нараховано орендної плати (з урахуванням відшкодування витрат на утримання нерухомого майна) на загальну суму 10560600,12 грн. (з ПДВ), в тому числі на суму 2680136,73 з ПДВ за період з 0.05.2012 по 31.12.2012 року 1983773,62 грн., з 01.01.2013 по 31.03.2013 696 363,11 гривень.

Довідка щодо суми орендної плати, отриманої Концерном «МТМ» в розрізі договорів оренди у період з 01.05.2012 по 31.12.2012 та Довідка щодо суми орендної плати, отриманої Концерном «МТМ» в розрізі договорів оренди у період з 01.0.2013 по 31.03.2013 у Додатках 33,34 до акта.

Ревізією повноти надходження, достовірність і правильність визначення доходів проведено за 4 квартал 2012 року по 3 договорам оренди, укладеним з ЗАТ «Телесистеми України» ( №0-01/Д ZAP ZAP0371/0304408 від 03/04/2008, №0-01/Д ZAP ZAP0371/030408 від 03/04/2008, №0-01/Д ZAP ZAP0359/030408 від 03/04/2008 з урахуванням додаткових угод), шляхом дослідження укладених договорів оренди, додаткових угод до них, розрахунків орендної плати, актів виконаних робіт порушень не встановлено.

Як вбачається з Довідок у Додатках 33,34 до акта, Концерном «МТМ» відображено отримання доходу з орендної плати на суму 2680136,73 з ПДВ за період з 0.05.2012 по 31.12.2012 року - 1983773,62 грн. з ПДВ, з 01.01.2013 по 31.03.2013 696 363,11 гривень з ПДВ за договорами оренди, укладеними з ТОВ «Астеліт» №0008 від 03.04.2008, №8 від 05.12.2005, №329 від 01.04.2005; з ПрАТ «МТС Україна» №120 від 01.12.2005, №365/1 від 15.07.2005, №470 від 14.11.2005; ПАТ «Київстар» №002/314 від 01.06.2005, №129 від 19.05.2006, №ДГ-76 від 02.11.2005.

Таким чином згідно додатків 33,34 акту ревізії сума орендної плати в розмірі 2680 136,73 грн. визначена разом з ПДВ - 444689,46 грн.

Відповідачем доказів неправильного відображення по балансовому рахунку 713 «Дохід від операційної оренди активів» нарахованої орендної плати (з урахуванням відшкодування витрат на утримання нерухомого майна) не надано.

Ст.9 Податкового кодексу України визначено, що податок на додану вартість є загальнодержавним податком та відповідно до Бюджетного кодексу України перераховується виключно до державного бюджету.

Оскільки відповідно до ОСОБА_2 (рішення органу місцевого самоврядування) орендна плата від надання в оренду державного (комунального) майна підлягає розподілу, а саме частина коштів повинна зараховуватись на рахунок платника податку - балансоутримувача такого майна, а частина - на відповідний рахунок державного (місцевого) бюджету, то при визначенні об'єкта оподаткування враховується лише та частина орендної плати, яка залишається у розпорядженні платника податку. Частина орендної плати, що перераховується на відповідний рахунок державного (місцевого) бюджету, у податковому обліку платника податку - балансоутримувача державного (комунального) майна не відображається.

Аналіз змісту пункту 1 вимоги відповідача свідчить, що відповідачем не визначено порушень при визначенні об'єкта оподаткування.

Пунктом 2 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закону про оренду) визначено, що державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти тощо належить територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах, які згідно зі статтею 143 Конституції України безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності.

Як передбачено частиною 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", зазначені органи від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності.

Пунктом 31 статті 26 цього ж Закону передбачено, що представницькі органи місцевого самоврядування - сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Оскільки від імені і в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради, учасниками правовідносин оренди комунальної власності можуть виступати ради, а також уповноважені ними органи (районні та обласні ради, виконавчі комітети, управління, служби, підприємства, та ін.), за умови, що даний орган має статус юридичної особи і що відповідні повноваження передбачені нормативним актом, який регулює діяльність цього органу (положенням тощо).

Відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" контроль за використанням майна, переданого в оренду (крім іншого окремого індивідуально визначеного майна), покладається на органи, які відповідно до цього Закону здійснюють державну політику у сфері оренди.

Контроль за використанням іншого окремого індивідуально визначеного майна, переданого в оренду, здійснюють органи, уповноважені управляти підприємством, яке є орендодавцем цього майна.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р. № 2269-XII методика розрахунку пропорції розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядок використання орендної плати визначаються органами місцевого самоврядування - для об'єктів, що перебувають у комунальній власності.

Цивільний кодекс України відокремлює право державної власності, встановлене ст.326, згідно з якою « 1. У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. 2. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. 3. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами», та право комунальної власності, встановлене ст.327 Кодексу, згідно з якою «1. У комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. 2. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» , об'єктами оренди за цим Законом є:

цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць). Цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс.

нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», державні підприємства (крім тих, щодо яких прийнято рішення про приватизацію) мають право використовувати орендну плату, одержану від переданого ними в оренду окремого індивідуально визначеного майна, на поповнення власних обігових коштів.

Ст. 5 Бюджетного кодексу України визначено структуру бюджетної системи України, яка складається з з державного бюджету та місцевих бюджетів.

Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.

Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об'єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

34) місцеві бюджети - бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування;

39) органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, - органи місцевого самоврядування, уповноважені здійснювати контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів, інших надходжень бюджету;

Відповідно до п.45 ст.2 Кодексу, рішення про місцевий бюджет - нормативно-правовий акт Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи відповідної місцевої ради, виданий в установленому порядку, що затверджує місцевий бюджет та визначає повноваження відповідно Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації або виконавчого органу місцевого самоврядування здійснювати виконання місцевого бюджету протягом бюджетного періоду.

Відповідно до п.3 ст. 2 , ст.7 БК України, діє принцип самостійності - Державний бюджет України та місцеві бюджети є самостійними. Держава коштами державного бюджету не несе відповідальності за бюджетні зобов'язання органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування. Органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування коштами відповідних місцевих бюджетів не несуть відповідальності за бюджетні зобов'язання одне одного, а також за бюджетні зобов'язання держави. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленням за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, правом Верховної Ради Автономної Республіки Крим та відповідних місцевих рад самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети;

Згідно ст. 29 БК України, до доходів Державного бюджету України включаються доходи бюджету, за винятком тих, що згідно із статтями 64, 66, 69, 69 1 та 71 цього Кодексу закріплені за місцевими бюджетами.

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. ОСОБА_3 затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року N 786.

Водночас пунктом 1 цієї ОСОБА_3 визначено, що названий нормативно-правовий акт розроблено з метою створення єдиного організаційно-економічного механізму справляння плати за оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства, організації, їх структурних підрозділів (філії, цеху, дільниці) та окремого індивідуально визначеного майна державного підприємства, організації, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил, інших військових формувань рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки), а також майна, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації).

Отже, аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що вимоги пункту 17 ОСОБА_3 застосовуються лише у разі передачі в оренду державними підприємствами майна, яке є власністю держави.

Наведене підтверджується і тим, що згідно з частиною третьою статті 73 Господарського кодексу України майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Тобто, суб'єкт господарювання (державне підприємство) в порядку пункту 17 ОСОБА_3 повинен відраховувати частину орендної плати до бюджету за передачу в оренду належного державі майна, яке перебуває у нього в оперативному управлінні або господарському віданні.

На відміну від державного унітарного підприємства відповідно до статті 78 Господарського кодексу України майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Надходження від орендної плати за користування майновим комплексом та іншим майном, що перебуває в комунальній власності, належать до доходів загального фонду місцевих бюджетів, що не враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів (п. 14 ч. першої ст. 69 БКУ).

Пункт 14 ст.69 Бюджетного кодексу України передбачає, що до доходів загального фонду бюджетів міст районного значення, сільських, селищних бюджетів належать надходження від орендної плати за користування майновим комплексом та іншим майном, що перебуває в комунальній власності. ОСОБА_3 норма закону не містить вимог щодо перерахування орендної плати, а лише зазначає склад надходжень до загального фонду та не встановлює порядок, обсяг та процедуру перерахування цих складових, які встановлюються відповідними законодавчими актами (податковим кодексом, адміністративним кодексом, ліцензійним законодавством, законом про оренду, рішеннями місцевого органу влади та інше.).

Оскільки склад доходів та видатків відповідно до Бюджетного кодексу визначається міською радою, місцевий фінансовий орган за участю органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, у процесі виконання місцевого бюджету за доходами здійснює прогнозування та аналіз доходів відповідного бюджету. Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до місцевих бюджетів податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів місцевих бюджетів відповідно до законодавства.

З оглянутих судом рішень Запорізької міської ради від 27.2.201 №6 «Про бюджет міста на 2012 рік» та від 24.12.2012 №9 «Про бюджет міста на 2013 рік» по коду 22080400, на які посилається відповідач у своїх запереченнях, вбачається, що ці рішення не містять жодної норми, яка б передбачала обовязок позивача як орендодавця перераховувати 30% або 100% орендної плати за комунальне майно до загального фонду місцевого бюджету.

Поряд із цим, судом також досліджені рішення сесії Запорізької міської ради від 27.04.2012 №42, яким затверджено порядок передачі в оренду обєктів права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя та рішення Запорізької міської ради від 06.04.2011 №47, яким затверджено та введено в дію річні ставки орендної плати за використання нерухомого майна права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя. Ці рішення також не містять жодної норми, яка б передбачала обовязок позивача як орендодавця перераховувати 30% орендної плати за комунальне майно до загального фонду місцевого бюджету. Разом із цим, вказані акти також не містять положень про застосування позивачем п.17 ОСОБА_3, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року N 786.

Не містить ані п.1 вимоги відповідача, ані акт ревізії допущення порушення позивачем п.17 ОСОБА_3, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року N 786.

Однак, відповідачем не наведено суду жодного нормативно-правового акту Запорізької міської ради, який би встановлював обовязок позивача як орендодавця перераховувати 100% або 30% орендної плати за комунальне майно до загального фонду місцевого бюджету.

Відповідачем в судовому засіданні не доведено правомірність вимоги в частині зобовязання позивача як орендодавця перераховувати орендну плату за користування комунальним майном до загального фонду місцевого бюджету.

Відповідачем також не спростовано, що орендна плата справлялась позивачем відповідно до умов до договорів оренди, а з огляду на вказане вище, позивач діяв у межах, визначених договором та додатковими угодами до нього, добросовісно та розсудливо.

Виходячи з принципу юридичної визначеності, оскільки держава схвалила певну концепцію, встановлену у ч.2 ст.2, п.2 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», наділивши орган місцевого самоврядування здійснювати державну політику у сфері оренди майна, що перебуває у комунальної власності, а відповідно до ст.ст.2,7 Бюджетного кодексу України визначила самостійність місцевого бюджету та правами цих органів на визначення напрямів використання коштів, то держава чи орган публічної влади не можуть відступати від такої політики чи поведінки, зокрема щодо комунальних підприємств без завчасного повідомлення про зміни в цій політиці, оскільки її схвалення дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у позивача стосовно додержання органом місцевого самоврядування такої політики чи поведінки.

Оскільки позивач не є розпорядником бюджетних коштів, а Закон України «Про оренду державного та комунального майна», постанова КМУ від 04.10.1995 №786 не містять прямої вказівки застосування порядку розподілу орендної плати за оренду комунального майна, а питання визначення пропорції розподілу орендної плати між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем для об'єктів, що перебувають у комунальній власності віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування, відповідачем в пункті 1 Вимоги протиправно було зазначено про порушення позивачем частини 1 п.14 ст.69 Бюджетного кодексу України.

Отже, враховуючи встановлені обставини, пункт 1 вимоги Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 23.11.2015 року в редакції від 24.12.2015 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо пункту 2 вимоги від 23.11.2015 року, слід зазначити наступне.

Пунктом 2 вимоги встановлено порушення п.5,п.6,п.7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом «Міністерства фінансів України 31.12.1999 №18, внаслідок оплати Концерном «МТМ» по договорам з МКП «Основаніє» від 29.08.2013 №1 СП, №1/1- ФНП послуг за червень-липень 2014 року, придбання яких документально не підтверджено їх надавачем МКП «Основаніє», підприємству завдано збитків на загальну суму 343308,41 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 серпня 2013 року між Концерном „Міські теплові мережі (Субабонент) та міським комунальним підприємством „Основаніє (Абонент) укладено договір № 1 СП, предметом якого є надання Абонентом на платній основі права користування узгодженого Сторонами Пакету ПК, зокрема, Пакету ПК, що включає функціонал, який забезпечує формування, опрацювання, упорядкування та зберігання інформації бази даних абонентів.

Пунктом 2.5 Договору від 29.08.2013 р. № 1СП Сторони погодили щомісячний розмір субабонентської плати у відсотковому розмірі від грошових коштів, фактично сплачених населенням (споживачами) Субабонента протягом звітного періоду за надані комунальні послуги, що обліковуються і нараховуються за допомогою Програмного комплексу „Розрахунок комунальних платежів. ОСОБА_2, 2013.

На виконання п. 3.3.3 договору від 29.08.2013 р. № 1СП сторонами були підписані акти надання послуг № 59465 від 30.06.2014 р. на суму 65 773,80 грн. та № 85307 від 29.07.2014 р. на суму 56 836,35 грн.

З актів вбачається, що МКП „Основаніє в червні та липні 2014 року надано право користування Пакетом ПК „Розрахунок комунальних платежів. ОСОБА_2, 2013. Послуги згідно актів відповідають предмету договору про надання послуг від 29.08.2013 р. № 1СП.

Згідно умов договору від 29 серпня 2013 року №1/1-ФНП МКП ОСНОВАНІЄ надає КОНЦЕРНУ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ послуги з нарахування, обліку та систематизації комунальних платежів населення у м. Запоріжжя за допомогою Програмного комплексу «Розрахунок комунальних платежів. ОСОБА_2, 2013».

Протоколом узгодження договірної ціни (Додаток № 1 до цього Договору) Сторони погодили щомісячну вартість послуг у відсотковому розмірі від фактично сплачених за звітний місяць населенням (споживачами) за надані Замовником комунальні послуги, що обліковуються і нараховуються за допомогою ПЗ „Програмний комплекс „Розрахунок комунальних платежів. ОСОБА_2, 2013.

На підтвердження виконання з боку МКП «Основаніє» в період з червня по липень 2014р. вказаних договорів щодо надання доступу до програмного комплексу «Розрахунок комунальних платежів. м.Запоріжжя,2013» та проведеної роботи щодо забезпечення нарахувань, обліку та систематизації комунальних платежів населення міста у повному обсязі позивачем надано до матеріалів справи копії актів надання послуг, які є первинними документами для відображення у бухгалтерському обліку, завірені печатками та підписані головним бухгалтером МКП «Основаніє», а також інші документи.

На виконання п. 4.4.13 договору від 29.08.2013 р. № 1/1-ФНП сторонами були підписані акти надання послуг № 59464 від 30.06.2014 р. на суму 118 392,83 грн. та № 85306 від 29.07.2014 р. на суму 102 305,43 грн.

З актів вбачається, що МКП „Основаніє в червні та липні 2014 року надані послуги з нарахування, обліку та систематизації комунальних платежів населення. Послуги згідно актів відповідають предмету договору про надання послуг від 29.08.2013 р. № 1/1-ФНП.

Згідно цього договору щомісяця МКП ОСНОВАНІЄ виконало у липні місяці 2014 року за червень (файл teplo_06_2014.LST - розмір 31Мб) та у серпні місяці 2014 року за липень (файл teplo_07_2014.LST - розмір 31Мб) передачу реєстрів в електронному вигляді каналами звязку банківським установам, які необхідні для організації приймання платежів від населення:

· ВАТ "Державний Ощадний банк України"

· УДППЗ "Укрпошта"

· ПАТ КБ "Приватбанк"

· ПАТ КБ "Надра"

· ТОВ "Фінансова компанія "Український факторинговий центр"

· ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"

· ПрАТ "Запоріжзв'язоксервіс"

· ПАТ Акціонерний банк "Південний"

· ПАТ "ІМЕКСБАНК"

· ПАТ "ІУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_4"

· ПАТ "Банк Фамільний"

· АТ "МЕТАБАНК.

Доказів надходження повідомлень від МКП „Основаніє про припинення чи призупинення надання послуг суду не надано.

Положеннями ст. 627 ЦК України врегульовано, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, підписання первинних документів уповноваженою особою на підтвердження фактичного здійснення операції надає документу юридичну силу, робить його дійсним та, відповідно, є підставою для виникнення відповідних наслідків за фактично здійсненою господарською операцією.

Саме наявність наслідків виконання умов договорів, наявність розрахунку вартості комунальних платежів, укладання в подальшому МКП «Основаніє» договорів з КП «Водоканал», Концерном «Міські теплові мережі», підтверджує факт виконання умов договору зі сторони ТОВ «МКС» та реалізацію МКП «Основаніє» права володіння та користування продуктом. Повернення за актом приймання передачі частини обладнання від 29.01.2014р. не свідчить про повернення за цим актом продукту або частини прав на нього.

Як встановлено судовими рішеннями господарського суду по справі № 908/5226/14, 23.08.2013р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міські комунікаційні системи» («МКС») та Міським комунальнім підприємством «Основаніє» (субдистриб'ютор) укладено договір № 2308-ППД на передачу прав дистриб'ютора. В подальшому до договору № 2308-ППД вносились зміни відповідно до додаткової угоди № 1 від 12.09.2013р., додаткової угоди б/н від 10.10.2013р. та додаткової угоди № 2 від 14 квітня 2014р. На виконання умов договору № 2308-ППД, 31 серпня 2013 року за актом приймання-передачі ТОВ «МКС» передало, а МКП «Основаніє» прийняло 23 найменування (407 одиниць) технічного обладнання та устаткування. 16 грудня 2013р. між сторонами договору був підписаний зведений акт приймання - передачі обладнання, відповідно до якого відповідачу було передано від ТОВ «МКС» 407 одиниць обладнання, на загальну суму 1 113 304 грн. 61 коп. 29 січня 2014 року на вимогу ТОВ «МКС», за актом приймання - передачі (повернення) обладнання МКП «Основаніє» повернуло 13 одиниць обладнання, на загальну суму 464 824 грн. 80 коп. Таким чином, в користуванні МКП «Основаніє» залишилось 394 одиниці обладнання, на загальну суму 648 479 грн. 81 коп. Відповідно до п. 1.1 договору було визначено, що продукт в цьому договорі - це частина Програмного комплексу «Розрахунок комунальних платежів. м. Запоріжжя, 2013», забезпечений необхідним технічним устаткуванням, що має торгову марку «Інформаційні комунальні системи». На підставі додаткової угоди від 10.10.2013р., пункт 1.1 договору був викладений в наступній редакції: Продукт в цьому Договорі - це частина Програмного комплексу «Розрахунок комунальних платежів. ОСОБА_2, 2013» (далі за текстом ПК), яка надає можливість працювати у інтерфейсах функціоналів, які дозволяють формувати, опрацьовувати, впорядковувати та зберігати інформацію БДА, використовувати програмний модуль «Субсидія» та інтерфейсах, з правом розширення кола споживачів Продукту на письмово узгоджених з МКС умовах на Території реалізації, за допомогою яких Субдистриб'ютор забезпечує введення даних, їх актуалізацію та контроль правильності таких даних, необхідних для здійснення МКС нарахування за допомогою ПК вартості комунальних послуг за звітний період, а також забезпечення МКС збереження і захисту даних щодо обліку, систематизації та стану комунальних платежів.

Відповідно до п. 7.1.8 договору, який доповнений додатковою угодою від 10.10.2013р., визначено, що субдистриб'ютор (МКП «Основаніє») зобов'язаний за першою вимогою МКС (ТОВ «МКС») повернути у 30-ти денний термін у належному, непошкодженому, придатному для використання передане за власною волею Субдистриб'ютору за цим Договором технічне обладнання, що не входить до обумовленого у п.1.1. Договору складу Продукту. Відповідальність за збереження наданого Субдистриб'ютору за цим Договором технічне обладнання та персональних комп'ютерів визначається їх балансовою вартістю, зазначеною в актах та додатках до Договору.

Отже, задля встановлення факту припинення придбання права на користування програмним комплексом та послуги, повязані із користуванням програмним комплексом у ТОВ «Міські комунікаційні системи» необхідно, між іншим, встановлення факту повернення технічного обладнання та персональних комп'ютерів.

Пункт 2 вимоги відповідача таких даних не містить. Досліджені судом акт ревізії та додатки до нього, а також надані позивачем докази не містять документів, які би підтверджували відсутність можливості повноцінної роботи з МКП «Основаніє», та МКП «Основаніє» з ТОВ «МКС».

Судом враховано, що генеральним дістрибютером ПК 2013 ТОВ «МКС» тільки листами від 29 жовтня 2014 року №29/10/14 було повідомлено керівників Запорізької міської ради, МКП «Основание», КП «Водоканал», Концерн «МТМ» про призупинення з 30 жовтня 2014 року надання доступу до ПК 2013, оскільки МКП «Основание» не здійснює розрахунки з ТОВ «МКС».

Зі змісту листа МКП «Основаніє» від 04.01.2016 №5/01-05 вбачається, що відповідно до п.3.3.3 договору субпідписки №1СП, Концерн «МТМ» зобовязується своєчасно, не пізніше 3 числа, наступного за звітним, підписувати акт прийому-передачі наданих послуг, які надаються МКП «Основаніє» наприкінці звітного місяця. Аналогічний зміст умов договору міститься в п. 4.4.13 договору №1/1- ФНП.

Одночасно МКП «Основаніє» повідомило, що відповідно до укладених з ТОВ «МКС» договорів надавались послуги Концерну «МТМ».

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Висновків щодо невідповідності первинних документів Концерну «МТМ», п.2 вимоги відповідача та акт ревізії не містять, в ході судового розгляду справи відповідачем також не доведено належними засобами доказування, що підписані позивачем та МКП «Основаніє» акти приймання-здачі наданих послуг за червень липень 2014 року не містять всі обовязкові реквізити, як того вимагає законодавство.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено принципи, на яких ґрунтуються бухгалтерський облік та фінансова звітність.

Згідно з принципом нарахування та відповідності доходів і витрат для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів або незалежно від отримання первинних документів від контрагентів.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 N 318 (далі - П(С)БО 16).

Відповідно до пункту 7 П(С)БО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов'язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Визнання витрат в бухгалтерському обліку та їх відображення у фінансовій звітності не залежить від періоду отримання первинних документів від контрагентів.

Зокрема, підприємства повинні відображати витрати у фінансовій звітності в періоді отримання доходів, для яких вони здійснені, або їх фактичного понесення, якщо витрати неможливо пов'язати з доходом. При цьому відповідно до пункту 6 П(С)БО 16 витрати відображаються в сумі, яка є достовірно оціненою.

Під достовірною оцінкою суми витрат слід розуміти максимально точну, неупереджену розрахункову суму витрат. Розрахункова сума витрат має ґрунтуватися на актуальній, доступній та надійній інформації. До джерел такої інформації можуть відноситись умови договорів; статистична інформація по витратах підприємства за попередні періоди; інформація про зміни тарифних ставок; інші джерела, визначені підприємством.

Розмір суми абонентської плати, обєм та ціна права користування пакету ПК, на який оформлено субпідписку, що забезпечує формування, опрацювання, упорядкування та зберігання інформації БДІ Концерну «МТМ» визначено п.п. 2.2.,2.3., 2.1.,2.5.,2.6 договору субпідписки №1СП від 29.08.2013, а також у договорі №1/1- ФНП, згідно п.2.1. якого забезпечується нарахування, облік та систематизація комунальних платежів населення (споживачів Замовника), ціна та сума грошових коштів що підлягає сплаті визначена п.п.2.2,2.3 даного договору.

Отже , в бухгалтерському обліку відповідача сума коштів, нарахованих за червень-липень 2014 року включається в склад витрат на підставі п.6 П(С)БУ 16. Оскільки з точки зору бухобліку, у разі вибуття актів (в даному випадку грошових коштів в сумі 343 308,41 грн.), то є і втрати, що не потребує обґрунтування звязку з господарською діяльністю контрагента з його контрагентом по ланцюгу.

Судом встановлено, що відносини по вищевказаним договорам були належно документовані та були реальними. Доказів відсутності фактичного виконання договірних правовідносин згідно цих договорів, відповідачем надано не було.

Отже, відносини МКП «Основаніє» з ТОВ «МКС» ніяк не можуть призводити до нікчемності договорів, укладених між МКП «Основаніє» та Концерном «МТМ» , адже сторони намагалися досягнути реальної мети та реального використання програмного комплексу.

Тому, пункт 2 вимоги відповідача в частині порушення відповідачем п.5,6,7 П(С)БУ №16 внаслідок оплати на користь МКП «Основаніє» коштів у загальній сумі 343 308,41 грн. є необгрунтованим та підлягає визнанню протиправним.

Стосовно пунктів 3,4,5 Вимоги від 23.11.2015:

Відповідачем встановлено, що в порушення п.6.4.4.1 ДСТУ Б Д.1.-1:2013 «Правила визначення будівництва, прийнятого наказом Міністерства регіонального розвітку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293, внаслідок оплати завищеної вартості підрядних робіт по договору підряду від 18.07.2013 №652, укладеному з ТОВ «КОЛДІ», через завищення обєму та вартості перевезеного грунту, Концерну «МТМ» завдано збитків на загальну суму 14 462,4 гривень.

Четвертим пунктом Вимоги від 23.11.2015 визначено, що в порушення пп..1.4.2, 3.2.5.1,3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення будівництва», затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 №174 і введених в дію з 01 жовтня 2000 року , п.6.3.1.1 ДСТУ Н Б Д.1.1-2:2013 «Настанова щодо визначення прямих витрат у вартості будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.08.2013 №405, внаслідок оплати завищеної вартості підрядних робіт по договорам підряду від 26.09.2013 року №897, від 25.04.2013 року №6-2013, від 1.04.2013 року №2-2013, укладеними з ТОВ «Трест- Укрмонтажхімзахист», через завищення транспортної складової, Концерну «МТМ» завдано збитків на загальну суму 13 126,03 гривень.

Відповідно до пункту 5 Вимоги від 23.11.2015 відповідачем визначено, що в порушення п.3.2.7.3 ДБН Д.1-1-1-2000 внаслідок оплати завищеної вартості підрядних робіт по договору підряду від 17.06.2013 №1701, укладеному з ТОВ «Ексістрой», через врахування при обчисленні загально виробничих, адміністративних витрат та прибутку трудовитрат робітників, зайнятих на керуванні та обслуговуванні орендованої будівельної техніки, Концерну «МТМ» завдано збитків на загальну суму 1 323,6 гривень.

Всі три пункти вимоги від 23.11.2015 року містять посилання на ту обставину, що позивачем завищено вартість виконаних робіт.

ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення будівництва», затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 №174: ці будівельні норми встановлюють основні правила визначення вартості нового будівництва, розширення, реконструкції та технічного переоснащення підприємств, будівель і споруд, ремонту житла, об'єктів соціальної сфери і комунального призначення та благоустрою, а також реставрації пам'яток архітектури та містобудування** і носять обов'язковий характер при визначенні вартості будов (об'єктів), будівництво яких здійснюється із залученням бюджетних коштів або коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Наданими сторонами матеріалами не підтверджено будівництво із залученням бюджетних коштів або коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Додатково щодо п.4 вимоги відповідача, на сторінці 65 акту ревізії вказано, що проведеним під час зустрічної перевірки суцільним співставленням кількості та вартості матеріальних ресурсів придбаних і використаних ТОВ «Трест - Укрмонтажхімзахист» на обєктах ремонту та включених до актів КБ-2в, з даними оборотно сальдових відомостей по субрахункам 20,25,281, актами списання товарно-матеріальних цінностей, розбіжностей не виявлено. Також під час зустрічної перевірки документально підтверджено роботу машин і механізмів, що використовувалися при виконанні ремонтних робіт. Співставленням вартості експлуатації будівельних машин та механізмів, включених до актів КБ-2в, з цінами рекомендованими Держбудом України, розбіжностей не встановлено. Довідка зустрічної перевірки у додатку 8 до акту.

Стосовно п.5 вимоги, щодо оплати завищеної вартості підрядних робіт. У підписаному сторонами акті КБ-2в виконаних робіт б/н за вересень 2013 року з ТОВ «Ексістрой по об'єкту: Димова труба котельної по вул. Дослідна станція,78а ,м. Запоріжжя- заміна - реконструкція автомобіль бортовий, кран на гусеничному ходу, вантажопідйомністю 25 т включений, як такий, що належить на праві власності ТОВ Ексістрой. Розрахунок зроблений згідно ДБН.Д. 1.1-1-2000 (з урахуванням доповнень і змін):

-п.3.2.7.3 «Вартість машино - години власної будівельної техніки підрядника визначається на підставі ресурсних показників, приведених в ресурсних кошторисних нормах експлуатації будівельних машин і механізмів і відповідних поточних цін на них.

-п.3.2.7.4. - «По будівництвах (об'єктам) будівництво яких здійснюється із залученням бюджетних коштів або засобів підприємств, установ і організацій державної власності, вартість машино- години визначається з урахуванням рекомендованих Держбудом усереднених цін машино- години. Це знайшло своє підтвердження в підписаному в акті КБ-2в. Автомобіль (C200-2) - 68,76 грн, і кран на гусеничному ходу вантажопідйомністю 25 тн ( C202-1202) - 189,12 грн (додаток - Усереднені показники вартості експлуатації будівельних машин і механізмів ( станом на 01.01.2013р).

В договірній ціні і в акті виконаних робіт по договору № 1701 від 17.06.2013р ціна машино-часу транспорту була прийнята, як власного (з врахуванням вимог ДБН Д1.1-1-2000 п.3.2.7.4) з економією по статті адміністративні витрати, підрядник як конкурентно - здатну частину їх прийняв рівною нулю.

Про те, що ТОВ «Ексістрой» використовувало орендовану техніку, було з'ясовано тільки в ході зустрічної перевірки відповідачем у 2015 році. Доказів того, що на момент підписання Концерном «МТМ» акту КБ-2в, у переліку первинних документів, що надавались ТОВ Ексістрой для перевірки ціни роботи (згідно вимог п.3.4 договору підряду) договір оренди техніки і акта виконаних робіт по оренді відсутній, тому акти виконаних робіт підписані Концерном «МТМ» з урахуванням всіх наданих документів.

Судом під час дослідження договорів та проектно- кошторисної документації з позитивними звітами, наданими Державним підприємством Укрдержбудекспертиза: № 08-0608/3-13, № 08-0089/1-14,№10/2013 від 15.05.2013,№08-1001/2-13(08-02252-12), висновків встановлено, що договірні відносини, укладені між сторонами, є підрядними та регулюються главою 61 ЦК України.

Вказані норми містять положення про те, що Підрядник повинен дотримуватися вимог замовника щодо виконання робіт, забезпечувати їх якість, дотримуватися строків виконання робіт та не виходити за межі погодженого кошторису. Норми ЦК України про підряд не визначають такого виду порушення з боку підрядника як «завищення вартості виконаних робіт» як визначає їх відповідач у пунктах 3-5 вимоги. Ціна є договірною категорією, істотною умовою договору та визначаються за погодженням обох сторін.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 610,611,623 ЦКУ, глави 25 ГКУ, ст.224,226 ГКУ головною метою відшкодування збитків є господарське порушення, яке вчинив учасник господарських відносин. Притягнення до відповідальності можливе тільки при наявності передбачених законом умов, їх сукупність утворює склад правопорушення, який є підставою для правової відповідальності. В складі правопорушення для настання відповідальності у формі відшкодування збитків необхідною є протиправна поведінка у вигляді невиконання боржником свого зобовязання та причинний зв'язок.

Таким чином, оскільки договори про надання послуг та виконання робіт, укладені на основі узгодженої договірної ціни, загальна вартість послуг визначається згідно актів виконаних робіт, позивачем було виконано договірні зобовязання по прийняттю та оплаті виконаних будівельних робіт в повному обсязі, підписання первинних документів позивачем здійснювалось у відповідності з укладеними договорами на виконання робіт, всі акти виконаних робіт, що зазначені в акті ревізії, підписані сторонами договорів без зауважень, а тому підстави вважати про наявність господарського порушення, яке вчинив позивач як учасник господарських відносин, відсутні.

По договору №6-2013 від 25.04.2013, зауваження перевіряючих усунено ще в ході самої перевірки, про що свідчить акт КБ-2в, КБ-3 від 25.09.2015 на суму -3 325,83 грн., який надавався перевіряючим ДФІ, що підтверджується візою перевіряючої особи головного державного інспектора Ю.О.Олійник. 17.11.2015 року за актом заліку взаємних вимог Концерном «МТМ» зменшено заборгованість ТОВ «Трест Укрмонтажхімзахист» на суму 16 119 грн., з яких: 4 566,43грн. за договором №6-2013 від 25.04.2013, 829,20грн. за договором №2-2013 від 11.04.2013, 10 723,37грн. за договором №2-2013 від 11.04.2013 року. ТОВ «Трест Укрмонтажхімзахист» зменшено заборгованість Концерну на суму 16 119 грн.

Про усунення всіх зауважень та відсутність збитків, Концерн «МТМ» надав до ДФІ лист №6094/23 від 20.11.2015 з копіями підтверджуючих документів.

Судом встановлено, що у справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила у пунктах 3,4,5 вимогу, в якій зобов'язано позивача у встановленому законодавством порядку усунути виявлені порушення законодавства, що призвели до збитків.

В судовому засіданні представниками відповідача підтверджено, що станом на дату розгляду справи по суті позивачем виконані пункти 3-5 вимоги, у звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування п. 3,4,5 Вимоги від 23.11.2015.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволенню позову позивача, а саме в частині пунктів 1, 2 вимоги, в іншій же частині позовних вимог позивача. а саме в п.п.3, 4, 5 вимоги відповідача, суд вважає за можливе позивачу відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, суд відзначає, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, не надав суду жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували викладену аргументацію, та не переконав суд у своїй правоті.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

У зв»язку з частковим задоволенням позову позивача, на його користь підлягає стягненню з відповідача частково сплачений позивачем судовий збір у розмірі 487 гр. 20 коп. /пропорційно сумі задоволених вимог - 1218 гр. : 5/.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 69-72, 97, 122, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Концерну «Міські теплові мережі» - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати пункти 1,2 вимоги Державної фінансової інспекції в Запорізькій області від 23.11.2015 №08-06-14-14/7420 "Про усунення порушень законодавства".

В іншій частині позову позивачу відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань державної фінансової інспекції у Запорізькій області на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Нестеренко