Справа № 428/11344/16-а
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/428/189/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Луганського обласного відділення про скасування рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Луганського обласного відділення про скасування рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи вимоги тим , що 13.09.2014р. помер чоловік позивачки ОСОБА_4, при житті якому була призначена допомога по тимчасовій втраті працездатності за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за основним місцем його роботи Луганським будівельним монтажним експлуатаційним управлінням №4 Державного підприємства «Донецька залізниця», але не одержана ним у звязку зі смертю. Період за який була нарахована допомога складає з 21.05.2014р. по 01.08.2014р.. Після смерті свого чоловіка позивачка ОСОБА_2 10.03.2015р. перемістилась з м. Луганськ до м. Сєвєродонецьк. 18.06.2015р. позивачка ОСОБА_2 неодноразово зверталась до Луганського обласного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з приводу отримання нею допомоги, яка була призначена її чоловікова і не одержана ним у звязку зі смертю. Рішенням №4 від 04.10.2016р. відповідачем ОСОБА_3 міською виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Луганського обласного відділення позивачці ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті матеріального забезпечення. Зазначене рішення позивачка ОСОБА_2 вважає необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Тому, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом і просить суд скасувати рішення ОСОБА_3 міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Луганського обласного відділення від 04.10.2016р. №4 про відмову в призначенні матеріального забезпечення відповідно до Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду від 26.12.2014р. №37; зобовязати ОСОБА_3 міську виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Луганського обласного відділення призначити та виплатити ОСОБА_2 допомогу з тимчасової втрати працездатності, яка була призначена її чоловікові ОСОБА_4, але не одержану ним у звязку зі смертю.

Від відповідача надійшли заперечення проти позову, в яких він посилається на те, що ОСОБА_3 міською виконавчою дирекцією Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності цілком правомірно, в межах наданих Порядком №37, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 26.12.2014р., прийнято оскаржуване рішення. Оскільки роботодавець померлого чоловіка позивача знаходиться на території не підконтрольній владі України, то фінансування даного роботодавця, у тому числі за листком непрацездатності чоловіка позивача, може бути здійснено лише після повернення цієї території під контроль органів державної влади або після перереєстрації підприємства на контрольовану державною владою України територію. Так крім того, згідно з Порядком №37 матеріальне забезпечення за рахунок коштів Фонду на даний час призначається та виплачується тільки самій застрахованій особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території і районів проведення АТО, за її особистим зверненням. Тому, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІІ-ЕД №313077, виданого 14.04.1990р. відділом ЗАГСу Ленінського району м. Ворошиловграда, актовий запис №153, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_4. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія ІІІ-АН №796559, виданого 16.09.2014р. відділом ЗАГС адміністрації м. Донецька Ростовської області, актовий запис №532, ОСОБА_4, 01.01.1959р.н., помер 13.09.2014р. у м. Донецьк, Ростовська область, Росія. Відповідно до копії довідки від 10.03.2015р. №919013880 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої Управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 міської ради Луганської області, ОСОБА_2 перемістилась з м. Луганськ до м. Сєвєродонецьк Луганської області. Відповідно до копії рішення №4 від 04.10.2016р. ОСОБА_3 міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відмовлено ОСОБА_2 в призначенні та виплаті як переміщеній особі, що переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, допомоги по тимчасовій втраті працездатності, за рахунок коштів Фонду, призначену її чоловікові ОСОБА_4, за основним місцем роботи, але не одержану ним у звязку зі смертю.

Вирішуючи питання про необґрунтованість та відмову у задоволенні позовних вимог, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення , крім випадків , встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 30, ч.4 ст. 32, ст. 34 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України). У разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації матеріальне забезпечення за страховими випадками, які настали до їх ліквідації (реорганізації), виплачується застрахованим особам їх правонаступником, а в разі відсутності правонаступника - робочим органом Фонду за місцем здійснення обліку ліквідованого підприємства, установи, організації як страхувальника. Застрахованим особам, стосовно яких страхувальником не виконано обовязків щодо нарахування та виплати матеріального забезпечення за страховими випадками у звязку з відсутністю можливості встановлення місцезнаходження цього страхувальника, що підтверджується даними Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування та актами перевірки центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування, призначення та виплата матеріального забезпечення здійснюються робочим органом Фонду за місцем реєстрації їх місця проживання чи перебування у порядку, встановленому правлінням Фонду. Призначене, але не одержане у звязку зі смертю застрахованої особи матеріальне забезпечення виплачується членам сімї, які проживали разом з нею, або спадкоємцям. Фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 1,2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №595 від 07.11.2014р., цей Порядок визначає процедуру фінансування бюджетних установ, надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям (далі - установи), здійснення соціальних виплат населенню Донецької та Луганської областей. У населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відповідно до п. 1,2 Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 26.12.2014р. №37, цей Порядок визначає механізм надання матеріального забезпечення за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - матеріальне забезпечення), за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, за видами матеріального забезпечення: допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною); допомога по вагітності та пологах; допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві). Матеріальне забезпечення за цим Порядком надається особам, які перебувають (перебували) у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями чи фізичними особами або були добровільно застраховані та переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції (далі - застраховані особи), та отримувачам допомоги на поховання застрахованих осіб і які не реалізували свого права на отримання матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та не можуть реалізувати своє право на отримання матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у звязку із переміщенням з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а саме: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності згідно з цим Порядком надається в разі настання страхового випадку до моменту переміщення застрахованої особи; 2) допомога по вагітності та пологах згідно з цим Порядком надається в разі настання страхового випадку до моменту переміщення застрахованої особи, а також в разі настання страхового випадку протягом 30 тижнів з дати переміщення застрахованої особи; 3) допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві) згідно з цим Порядком надається в разі настання страхового випадку до моменту переміщення отримувача допомоги.

Отже, суд зазначає, що враховуючи ту обставину, що роботодавець померлого чоловіка позивачки - ОСОБА_4 страхувальник Луганське БМЕУ ДП «Донецька залізниця» знаходиться у м. Луганську, віднесеному до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, фінансування страхувальника, в тому числі за листками непрацездатності, у відповідності до чинного законодавства України не може бути здійснено до повернення цієї території під контроль органів державної влади або до перереєстрації підприємства на контрольовану державною владою України територію. Посилання позивачки ОСОБА_2 на положення Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції №37 від 26.12.2014р. не можуть бути взяті судом до уваги адже даний порядок регулює надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, однак у даному випадку, положення цього порядку не можуть бути застосовані до позивачки ОСОБА_2, оскільки саме її померлий чоловік ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах і саме йому було нараховано матеріальне забезпечення, однак не отримане ним у звязку зі смертю. Крім того, суд зазначає, що іншого Порядку надання матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності, яке не було отримано у звязку зі смертю наразі не мається.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обставини викладені ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 в обґрунтування адміністративного позову не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Луганського обласного відділення про скасування рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, зобовязання вчинити певні дії не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України, суд враховує ту обставину, що відповідно до ухвали Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.10.2016р. позивачі ОСОБА_2 було відстрочено сплату судового збору по справі до ухвалення судового рішення у справі. За таких обставин, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судовий збір по справі у розмірі 551,20грн. підлягає стягненню з позивачки ОСОБА_2 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 118, 158-163, 171, 183-2, 186, 254 КАС України, суд -

постановив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Луганського обласного відділення про скасування рішення від 04.10.2016р. №4 про відмову в призначенні матеріального забезпечення відповідно до Порядку надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду від 26.12.2014р. №37; зобовязання призначити та виплатити допомогу з тимчасової втрати працездатності, яка була призначена чоловікові позивачки - ОСОБА_4, але не одержану ним у звязку зі смертю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20грн..

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя