Справа № 806/2201/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м.Житомир справа № 806/2201/16

категорія 3.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Грабський А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Горбовського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови №ЖИ 99/06-21-051/0643 від 27.09.2016 р.,

встановив:

Позивачем подано до адміністративного суду позов, в якому вона просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника Управління Держпраці у Житомирській області за № ЖИ 99/06-21-051/0643 від 27.09.2016 про накладення штрафу на підставі абз. 2 ч.2 ст.265 КЗпП України в розмірі 43500 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що перевіряючи дійшли хибних висновків, що у кафе використовувалась наймана праця без належного оформлення трудових відносин, зокрема із ОСОБА_4, зазначені висновки нічим не підтверджено. Крім того, судовим рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 10.11.2016 по справі №285/2856/16-п встановлено, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП (порушення вимог законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника до роботи без укладання трудового договору).

Відповідач у письмових запереченнях на позов не визнає позовні вимоги, посилаючись на те, що під час відвідування кафе, за барною стійкою перебувала ОСОБА_4, яка у письмових поясненнях зазначила, що вийшла на роботу на пару годин замінити на робочому місці позивача, тому що перебуває з нею в родинному зв'язку. Крім того, позивач у письмових поясненнях зазначила, що попросила ОСОБА_4 "підстрахувати" її пару годин. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про те, що дана особа була допущена до робочого місця та працювала у даному кафе, при цьому трудові відносини між нею та позивачем не були оформлені належним чином.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07 вересня 2016 року управлінням Держпраці у Житомирській області прийнятий наказ № 1686 про проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 у період з 08.09.2016 по 12.09.2016 (а.с.47).

07 вересня 2016 за № 1540/04 управлінням Держпраці у Житомирській області виписане направлення на проведення перевірки позивача (а.с.46).

За результатами перевірки був складений акт № 06-21-051/0643, в якому відображенні виявлені порушення при перевірці ФОП ОСОБА_1

12 вересня 2016 року головним державним інспектором з питань праці відділу додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Житомирській області Феськовою Н.В. винесено припис № 06-21-051/0643-0229, відповідно до якого приписано позивачеві усунути порушення вимог ст. 24 КЗпП України та ст.189 КЗпП України, а також у строк до 12 жовтня 2016 року письмово проінформувати про виконання вимог припису управління Держпраці у Житомирській області області.

В цей же день головним державним інспектором з питань праці відділу додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління Держпраці у Житомирській області складений протокол серії ЖИ № 0231 про адміністративне правопорушення, отримати який позивач відмовилась (а.с.34-35).

16 вересня 2016 року позивачу було направлено повідомлення № 3865, в якому зазначено, що розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю відбудеться 27 вересня 2016 року (а.с.11).

Постановою від 27.09.2016 за № ЖИ99/06-21-051/0643 управлінням Держпраці у Житомирській області, керуючись пунктом 54 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці та на підставі абзацу другого частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, на фізичну особу підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 43500 грн. (а.с.10).

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 № 929-р, функції і повноваження Державної інспекції України з питань праці передані правонаступникам Державній службі України з питань праці та її територіальним органам.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Пункт 1 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2015 року № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2015 року за № 438/26883 (далі Положення № 340), передбачає, що Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується. Голови обласних державних адміністрацій координують діяльність Управлінь Держпраці і сприяють їм у виконанні покладених на них завдань. Повноваження Управлінь Держпраці поширюються на територію відповідної області.

Пунктом 2 Положення № 340 визначено, що Управління Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністра соціальної політики, іншими актами законодавства України, а також цим Положенням.

Згідно підпункту 5 пункту 4 Положення № 340 управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до внесених до ст. 259 Кодексу законів про працю України змін, Державна служба України з питань праці має реалізовувати державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До набуття чинності постановою Кабінету Міністрів України про затвердження порядку проведення перевірок за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, діє Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 за № 1291/21603 (далі - Порядок № 390).

Пункт 2 Порядку № 390 визначає, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 390 інспектор може проводити планові та позапланові перевірки; позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

З акту перевірки, слідує, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1, перебуваючи на посаді директора кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» в АДРЕСА_1, скоїла порушення вимог законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника до роботи без укладання трудового договору та не вела спеціального обліку працівників, які не досягли 18 років (ст.24 КЗпП). Зокрема, у кафе за стійкою бара знаходилась ОСОБА_4, яка надавши письмові пояснення зазначила, що вийшла на роботу на пару годин замінити на робочому місці ОСОБА_1, тому що перебуває з нею в родинному зв'язку. Згідно письмових пояснень позивача встановлено, що ОСОБА_4 є похресницею та перебувала на робочому місці декілька хвилин (а.с.52).

Відповідно до ст. 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Згідно ч. 1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України".

Штрафи, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб та одним із завдань є: здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Як зазначалось вище, за результатами перевірки позивача був складений акт № 06-21-051/0643, в якому відображенні виявлені порушення при перевірці ФОП ОСОБА_1 За вчинення вказаних порушень позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст.41 КУпАП (порушення вимог законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника до роботи без укладання трудового договору) та постановою від 27.09.2016 за № ЖИ99/06-21-051/0643 на підставі абзацу другого частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України (фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)), на фізичну особу підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 43500 грн.

Водночас, постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду від 10 листопада 2016 року у справі №285/2856/16-п провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП ОСОБА_1 згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 12.09.2016 №06-21-051/0643 закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Судом зазначено, що в матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 на підставі акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю № 06-21-051/0643 від 12.09.2016 року, відсутні будь-які докази, що підтверджують факт використання будь-якої найманої праці ОСОБА_1 та її винність у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП України. Письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_4, надані ними 08.09.2016 року працівникам Управління Держпраці, не можуть бути належними та допуститими доказами по даній справі (а.с.28-29). Рішення суду набрало законної сили 21.11.2016.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Слід зазначити, що при розгляді даної справи, відповідачем було подано ті ж докази, які були предметом дослідження у справі №285/2856/16-п.

Інших доказів наявності трудових відносин між позивачем та ОСОБА_4, фактичного допуску цього працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) відповідачем не подано.

З досліджених судом пояснень ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які були єдиними доказами встановленого порушення законодавства про працю, не можливо встановити у діяльності ОСОБА_4 ознак роботи, як найманого працівника (а.с. 50, 52).

Так, у своїх поясненнях громадянка ОСОБА_4 вказує, що вона вийшла на пару годин у кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» ФОП ОСОБА_1 Слід зазначити, що ОСОБА_4 на момент надання вказаних пояснень була неповнолітньою особою, проте пояснення відбирались без участі її законних представників, а тому не можуть бути взяті до уваги.

З пояснень ФОП ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_4 є похресницею позивачки, яку вона попросила підстрахувати на своєму робочому місці на декілька хвилин.

Крім того, в своїх поясненнях позивач наголосила, що найманих працівників не має.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що на момент прибуття перевіряючих до кафе ОСОБА_4 знаходилась за барною стійкою та протирала її.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7. пояснила, що на момент прибуття перевіряючих до кафе ОСОБА_4 вийшла їм назустріч із запитанням що їм запропонувати.

Суд критично оцінює дані пояснення, оскільки між ними є суперечності та враховує, що факт перебування ОСОБА_4 не заперечується позивачем, водночас виконання нею будь-якої роботи в даному кафе не підтверджується будь-якими належними доказами.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами порушення позивачем вимог ст.24 КЗпП України та ст.189 КЗпП України, а отже і наявності підстав, передбачених статтею 265 КЗпП України, для прийняття оспорюваної постанови №ЖИ 99/06-21-051/0643 від 27.09.2016 р.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Житомирській області №ЖИ 99/06-21-051/0643 від 27.09.2016 р.

Стягнути з Управління Держпраці у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 21 коп. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 27 грудня 2016 р.