Справа № 344/16571/15-а
Суддя: Пастернак І. А.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/96/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську, ОСОБА_3 соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зобовязання провести виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_4 з 01.07.1999 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську про зобовязання провести виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_4 з 01.07.1999 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, посилаючись на те, що вона є донькою ОСОБА_4, яка 28.01.2015 року померла у штаті Нью Джерсі США. ОСОБА_4 перебувала на обліку в УПФ України в м.Івано-Франківську та отримувала пенсію за віком з 05.09.1988 року. Однак з 01.07.1999 року, у звязку з виїздом на тимчасове місце проживання до США, виплата пенсії ОСОБА_4 було припинено. Позивачка вважає такі дії відповідача неправомірними, що і є підставою для звернення до суду з позовом. Вважає, що право ОСОБА_4 на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України, а їй, як спадкоємцю за законом належать усі права спадкодавця, в тому числі і недоотримана за життя виплата пенсій. ОСОБА_4, проживаючи в США, яка була громадянкою України, мала такі ж конституційні права, як і інші громадяни України та як Конституція та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України. На підставі наведеного просила позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30.08.2016 року до участі у справі в якості відповідача було залучено ОСОБА_3 соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (а.с.54).

Позивачка, представник позивачки в судове засідання не зявились, позивачка попередньо подала до суду клопотання про розгляд справи за її відстуності та відсутності представника. Просила позовні вимоги задоволити в повному обсязі (а.с.82).

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду заяяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відстуності, в задоволенні позову відмовити на підставі письмового заперечення (а.с.18, 19, 88).

Представник відповідача ОСОБА_3 соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не зявився, про причини невяки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 12.05.2016 року на виконання ухвали суду надав оригінал пенсійної справи ОСОБА_4 (а.с.35).

Дослідивши матеріали справи та пенсійну справу № 130769, судом встановлено.

Відповідно до копії листа від 04.08.2015 року №1989/01-00/15 встановлено, що ОСОБА_4 з 05.09.1988 року було призначено пенсію за віком(заява №316 від 05.09.1988). ОСОБА_4 знаходилася на обліку в ОСОБА_2 соціального захисту населення Івано-Франківської міської ради і отримувала пенсію за віком та з 01.07.1999 року пенсійна справа була закрита, розмір пенсії складав 59,86 грн. (а.с.6).

Із копії листа ГУПФ України в Івано-Франківській області від 08.07.2015 року №4433/03 вбачається, що ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у м.Івано-Франківську не призначалась, та не припинялась виплата пенсії ОСОБА_4, оскільки, при передачі функцій з призначення та виплати пенсій органами праці та соціального захисту населення органам Пенсійного фонду були передані архівні пенсійні справи з 01.01.2000 року, а за записами журналу ф.№3 виплата пенсії ОСОБА_4 припинена з 01.07.1999 року(а.с.5).

Як вбачається із наданої суду пенсійної справи, пенсійну справу закрито. Факт перебування ОСОБА_4 в Івано-Франківську не встановлено.

Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно у грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера у межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У разі тривалої відсутності за місцем постійного проживання в Україні отримання пенсії доцільно оформити через банківську установу. Пенсіонер обирає таку установу серед уповноважених банків, з якими укладено угоди територіальним управлінням Пенсійного фонду, відкриває особистий рахунок та подає відповідну заяву про виплату пенсії. Заяву можна подати безпосередньо до управління Пенсійного фонду або залишити у банку. Якщо пенсія виплачується через підприємство поштового звязку і протягом шести місяців не отримується пенсіонером, виплату пенсії буде припинено. Для уникнення такої ситуації слід оформити довіреність згідно з чинним законодавством та уповноважити іншу особу одержувати пенсію. Проте, згідно зі статтею 47 зазначеного вище Закону виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду її дії за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожен рік дії такої довіреності.

Відповідно до ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Пунктом 2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуван ня» встановлено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені положення визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України визначено звернути увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших Законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття Закону про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданою фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними. З прийняттям рішення Конституційним Судом України від 07 жовтня 2009 року виключена така підстава для припинення пенсійних виплат як проживання пенсіонера за кордоном, що є підставою для поновлення конституційного права громадянина України на виплату пенсії, незалежно від місця його постійного проживання.

Після прийняття зазначеного Рішення і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

Як встановлено ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, положення п.2 ч.1 ст.49 та другого речення ст.51 Закону України «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування» втратили чинність з 07.10.2009р., тобто з дати прийняття Рішення Конституційним Судом України №25-рп/2009.

З вищенаведеного, суд робить висновок про те, що громадянин України, який проживає в США має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання, про що вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009.

В ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно до ст. 8 ч. 1 п.п.1,2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне стра хування», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов»язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

В ч.1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», було прийнято Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846.

Згідно до п. 3 вказаного Порядку, заява про припинення виплати пенсії у зв'язку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, - через кожний рік дії такої довіреності тощо, подається пенсіонером (опікуном, піклувальником) особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до п. 39 Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про громадянство України», документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідно до вимог п. 3 Порядку, ОСОБА_4 мала особисто подати заяву про поновлення виплати раніше призначеної пенсії до відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську, однак станом на 28.01.2015 року (до часу смерті) ОСОБА_4 особисто чи через представника, який би діяв на підставі наданої йому довіреності, посвідченої нотаріально за поновленням виплати раніше призначеної пенсії не зверталась.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

В ст. 9 КАС України вказано, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті осбтавини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. А відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністра тивного позову.

Суд вважає, що позивачці слід відмовити у задоволенні її позовних вимог, оскільки ОСОБА_4 Особисто чи через представника не зверталася до управління ПФУ в м.Івано-Франківську із заявою встановленої форми про поновлення раніше призначеної пенсії, таким чином позивачка не надала до суду належних доказів, які б підтверджували факт протиправної бездіяльності відповідача, а відповідач, як субєкт владних повноважень довів правомірність своєї бездіяльності.

А тому суд вважає, що відсутній факт протиправної бездіяльності відповідача щодо не виплати раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_4 та відсутні законні підстави для зобовязання відповідача провести таку виплату з переходом права на одержання такої пенсії позивачкою, як спадкоємцем за законом.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, та ст.ст. 19, 24, 152 Конституції України, ст.ст. 8, 44, 46, 49, 51 Закону України «;Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 5 Закону України «Про громадянство України», Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846, керуючись ст.ст. 6, 9, 17, 19, 71, 158-163, 167, 185, 186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську, ОСОБА_3 соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зобовязання провести виплату раніше призначеної пенсії ОСОБА_4 з 01.07.1999 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Пастернак І.А.