Справа № 465/4840/16-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.12.2016 р. Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мартинишин М.О.

при секретарі - Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної служби поліції м. Львові про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ПС3 №120749 від 31.01.2016 року , -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ПС3 №120749 від 31.01.2016 року, посилаючись на те, що відповідно до оскаржуваної постанови на нього накладено адміністративне стягнення за те, що 31.01.2016 року, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2107 д.н.з. 47529-ТС у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби та не предявив поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вчинення даного правопорушення заперечує, вказує на те, що не порушував правил дорожнього руху, вважає, що постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, так як правопорушення не зафіксовано технічними засобами, не складено протокол про адміністративне правопорушення, просить позов задоволити.

Крім того, стверджує, що працівники Управління патрульної служби поліції м. Львова зясували, що транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 2107 д.н.з. 47529-ТС перебуває не у власності ОСОБА_1, а у власності ОСОБА_2, 29.12.1980р.н., згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ Серії ІНС №417862 у звязку з чим працівники патрульної поліції витребували у нього документ на посвідчення його особи. Надавши паспорт громадянина України було встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Незважаючи на усне повідомлення ОСОБА_1 про фактичне місце проживання інше, зокрема за адресою: АДРЕСА_1, в оскаржуваній постанові зазначено адрес реєстрації - АДРЕСА_2. Оскаржувану постанову він отримував у день її винесення, про що розписався.

Оскаржувану постанову Управління патрульної служби поліції м. Львова оскаржив до Франківського районного суду м. Львова, яку було залишено без руху, а згодом і повернуто без розгляду. Дана ситуація зумовлена тим, що ухвали суду надсилалась не за місцем його фактичного проживання м. Львів, вул. Стрийська, 78/102., що підтверджується актом ЛКП «Вулецьке» від 31.10.2016р., а за місцем його реєстрації - м. Львів, вул. Ужгородська, 12/3.

Також зазначає що, оскаржував дії відповідача в адміністративному порядку безпосередньо до керівництва Управління патрульної служби поліції м. Львова, однак йому було відмовлено. Відсутність інформації та відправлення пошти не за місцем фактичного проживання призвело до пропущення строку. Відтак, просить поновити йому строк на оскарження постанови серії ПС3 №120749 від 31.01.2016 року по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач у судове засідання не з"явився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, позовну заяву підтримав у повному обсязі, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та проти розгляду справи у його відсутності не заперечив.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Згідно ст.128 КАС України суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Дослідивши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ПС3 №120749 від 31.01.2016р., складеної на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді 425,00 грн. штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, а саме за те, що 31.01.2016 року, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2107 д.н.з. 47529-ТС у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби та не предявив поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, (частина перша, друга і третя статті 122 ).

Від імені органів Національної Поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП Завданнями провадження в справах про адміністративні

правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які правопорушник , чи висловлених останнім доводів.

Всупереч вимогам ст.14-1 ч.1 КУпАП правопорушення не було зафіксовано технічними засобами, окрім цього у постанові не вказано які саме пункти Правил дорожнього руху порушено позивачем, не долучено пояснення свідків, тощо.

Процедура накладення стягнення на позивача передбачала дотримання вимог ст. 254 КУпАП. За таких умов, оскаржувана постанова винесена передчасно на підставі формальної оцінки отриманої інформації про правопорушення.

Відтак, підчас винесення постанови не дотримано вимог ст. ст. 245, 280 КУПАП, без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення правопорушення.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки за яких протокол в разі вчинення адміністративних правопорушень не складається. Так, ч.2 та ч.3 ст. 258 КУпАП передбачено, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується,а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Слід зауважити, що відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі адміністративне правопорушення особа оспорить допущене поручення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належить до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному , повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому протокол при оформленні адміністративних матеріалів у сфері забезпечення дорожнього руху, працівниками Національної поліції не складаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влада та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому суд зобовязаний перевірити законність та обґрунтованість складання постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, з наданням її можливості скористатись усіма правами, передбаченими чинним законодавством.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КупАП, не зясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 280 КУпАП та не спростовано позицію позивача, що позов підставний та підлягає до задоволення, постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слід скасувати. Оскільки позивач оспорював допущене порушення, та дотримуючись принципу офіційного зясування обставин, уповноважена особа повинна була скласти протокол про адміністративне правопорушення, що не було вчинено.

Суд надає належну оцінку заяви ОСОБА_1 до ПрАТ «СК Провідна» з метою виготовити поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на автомобіль марки ВАЗ 2107 д.н.з. 47529-ТС, датоване 15.01.2016р.

За наведених обставин, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 102 КАС України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом може бути поновлений за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Із письмових пояснень позивача судом встановлено, що працівники Управління патрульної служби поліції м. Львова зясувавши, що транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ 2107 д.н.з. 47529-ТС перебуває не у власності ОСОБА_1, а у власності ОСОБА_2, 29.12.1980р.н., згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ Серії ІНС №417862 у звязку з чим витребували у позивача документ на посвідчення його особи. Надавши паспорт громадянина України було встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Незважаючи на усне повідомлення ОСОБА_1 про фактичне місце проживання інше, зокрема за адресою: АДРЕСА_1, в оскаржуваній постанові зазначено адрес реєстрації- АДРЕСА_2. Оскаржувану постанову позивач отримував у день її винесення, про що розписався. Позивач оскаржувану постанову оскаржив до Управління патрульної служби поліції м. Львова, а згодом оскаржив до Франківського районного суду м. Львова, яку було залишено без руху та повернуто без розгляду. Дана ситуація зумовлена тим, що ухвали суду надсилалась не за місцем його фактичного проживання м. Львів, вул. Стрийська, 78/102., що підтверджується актом ЛКП «Вулецьке» від 31.10.2016р., а за місцем його реєстрації - м. Львів, вул. Ужгородська, 12/3.

Також позивач зазначає що, оскаржував дії відповідача в адміністративному порядку безпосередньо до керівництва Управління патрульної служби поліції м. Львова, однак йому було відмовлено. Відсутність інформації та відправлення пошти не за місцем фактичного проживання призвело до пропущення строку.

З огляду на викладене, суд визнає поважними причини пропуску строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії ПС3 №120749 від 31.01.2016 року та вважає за необхідне поновити позивачу строк на звернення до суду із вказаним позов.

Керуючись ст.ст.6,9,11,19,51,99,102,105-106,128,161,162,163 КАС України, ст.ст.7, 9, 258,280,287-289,293 КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

поновити строк звернення до суду.

позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ПС3 №120749 від 31.01.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Постанова суду, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 року №3-рп/2015, може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя: Мартинишин М.О.