Справа № 808/3227/16
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року о 14 год. 46 хв.Справа № 808/3227/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до: Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області, м. Запоріжжя

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №52-08 від 23.06.2016, яким визначено податкове зобов'язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» у сумі 10591 грн. 67 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що позивач як фізична особа-підприємець, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, використовуючи у власній господарській діяльності належну їй на праві власності нежитлову будівлю (магазин, вбудований в житловий будинок), що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 39 Б, не повинна сплачувати земельний податок за земельну ділянку, на якій розміщене вказане приміщення. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача, в судових засіданнях, підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Причини неявки у судове засідання представника відповідача суду не відомі, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заперечень проти позову не надано. Документи витребувані ухвалою суду від 16.11.2016 також на надходили.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 є платником єдиного податку 2 групи. Місце провадження господарської діяльності по Україні: м.Запоріжжя, вул. 40 р. Радянської України, 39 б. Видами діяльності позивача є роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах, оптова торгівля текстильними товарами, інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет, роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.

Податковим повідомленням-рішенням від 23.06.2016 №52-08 позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб в сумі 10591 грн. 67 коп.

За результатом оскарження вказаного рішення в адміністративному порядку, останнє залишено без змін, а скарги позивача без задоволення.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням позивач звернулася до суду.

Фактичною підставою для прийняття спірного рішення є висновки контролюючого органу про наявність у позивача обов'язку сплачувати земельний податок з фізичних осіб у розмірі, визначеному ст.ст. 271, 274, 286 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), а саме 1 % від нормативної грошової оцінки за використання земельної ділянки загальною площею 349,62 кв.м., за адресою: м.Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 39-Б, функціональне призначення якої: розташування магазину, вбудованого в житловий будинок.

Згідно із наявної в матеріалах справи копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.07.2003 № 1032004, позивач є власником нежилого приміщення ХХХIY підвалу (літера А-4), загальною площею за внутрішніми замірами 280,2 кв.м., яке розташоване за адресою: 69037, м.Запоріжжя, вул. Сорок років Радянської України, 39-Б, на підставі договору купівлі - продажу №3868 від 11.06.2003.

Питання виникнення права власності або права користування земельними ділянками урегульовані Земельним кодексом України (далі - ЗК), а відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, у тому числі зі сплати земельного податку та орендної плати, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства - Податковим кодексом України.

Згідно з ч.1, 2 статті 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону; набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до статті 120 ЗК, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Статтею 377 Цивільного кодексу України встановлено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Отже, законодавством визначено, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності чи користування на частину земельної ділянки, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда.

Як вже зазначалося, позивач зареєстрована як фізична особа підприємець та перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Згідно з п.269.1 ст. 269 Податкового Кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Суд зазначає, що у відповідності до п.269.2. ст.269 ПК України, особливості справляння податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Отже, особливості нарахування, сплати та подання звітності з окремих податків і зборів платниками єдиного податку визначено ст.297 розділу XIV ПК України.

Враховуючи вищенаведені норми права, період, за який відповідачем визначено до сплати позивачу земельний податок, суд дійшов висновку про необхідність розповсюдження на правовідносини положень глави 1 розділу XIV ПК України.

Положеннями п.297.1. ст.297 ПК України передбачено, що платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, як, серед іншого, земельний податок, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що за приписами п.297.1 ст.297 ПК України фізична особа звільняється від сплати земельного податку, якщо вона є платником єдиного податку та використовує земельну ділянку для ведення підприємницької (господарської діяльності).

Позивачем до матеріалів справи надано витяг з реєстру платників єдиного податку (а.с.14). При цьому, місцем здійснення підприємницької діяльності зазначено: м.Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 39 б, що є адресою розташування земельної ділянки.

Враховуючи, що позивач, який є фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку, використовує належну йому на праві власності нежитлову будівлю, яка розташована на земельній ділянці за адресою: м.Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, 39 б, для ведення власної підприємницької (господарської діяльності), нарахування йому податкового зобов'язання по земельному податку за правилами п. 286.5 ст. 286 Податкового Кодексу України та відповідно, винесення податкового повідомлення-рішення, є неправомірним.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1, ч.2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про відсутність податкового правопорушення з боку позивача, у зв'язку з чим спірне рішення є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно із ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Запорізькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення №52-08 від 23 червня 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова