Справа № 308/8806/16-а
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2016-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Придачук О.А.

при секретарі судового засідання Бомбушкар В.П.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до інспектора роти № 6 Управління патрульної поліції в м. Ужгород та м. Мукачеві ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

26 серпня 2016 року позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 072133 від 20 серпня 2016 року, винесену інспектором роти № 6 Управління патрульної поліції у м. Ужгороді та м. Мукачеві рядової поліції ОСОБА_2, посилаючись на те, що вказаною постановою позивача було визнано винним в тому, що 20 серпня 2016 року о 00 годині 07 хв. в м. Мукачеві рухаючись по а/ф «Київ-Чоп» на 174 км. на автомобілі BMW р.н.з. TV994CP перед перестроюванням не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 «Б» ПДР України. У зв'язку з чим на нього накладено штраф у розмірі 425,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки жодного порушення вимог ПДР позивачем в понятті ст. 122 КУпАП не було вчинено, а також вказує, що відповідно до положень КУпАП, винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами, без складання протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП. На підставі викладеного просив визнати дії відповідача щодо складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення незаконними; скасувати вищезазначену постанову.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, у своїх поясненнях підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити. Підтвердив, що дійсно не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку вважаючи , що напрямку він не змінював оскільки продовжував їхати у тій же смузі руху просто з"їхавши з головної дороги.

Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, посилаючись на той факт, що постанова була винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростовувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

20 серпня 2016 року інспектором роти № 6 Управління патрульної поліції у м. Ужгороді та м. Мукачеві рядової поліції ОСОБА_2 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 072133, якоюОСОБА_4 було визнано винним в тому, що 20 серпня 2016 року о 00 годині 07 хв. в м. Мукачеві рухаючись по а/ф «Київ-Чоп» на 174 км. на автомобілі BMW р.н.з. TV994CP перед перестроюванням не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 «Б» ПДР України. У зв'язку з чим на нього накладено штраф у розмірі 425,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи було у інспектора право для винесення саме постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача та визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 072133 від 20.08.2016 року , ОСОБА_4 було порушено вимоги п. 9.2 «Б» ПДР України, що підтверджено наданими поясненнями рядової поліції ОСОБА_2 Факт не подання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при з"їзді з головної дороги підтвердив у судовому засіданні і сам позивач.

При цьому, позивач у позовній заяві зазначив, що поліцейськими безпідставно не складено протоколу про адміністративне правопорушення під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, чим порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, з чим суд не погоджується з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 вказаної статті зазначено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне

Вказані положення також дублюються Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року.

Відповідно до пункту 4 вказаної інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1,статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Пунктом 5 вказаної інструкції встановлено випадки, коли обовязкове складання протоколу про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Так, відповідно до положень КУпАП та вказаної інструкції, правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, відноситься до правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Тому, суд вважає, що внаслідок виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейським правомірно винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, без складання відповідного протоколу.

Більш того, вищевказаною інструкцією передбачено випадки обовязкового складення протоколу про адміністративне правопорушення, серед яких відсутнє посилання на ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що оспорювана по справі постанова інспектора роти № 6 Управління патрульної поліції у м. Ужгороді та м. Мукачеві рядової поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідає вимогам закону, а відтак відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 71, 158, 160, 163, 167, 171-2 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У позові ОСОБА_4 до інспектора роти № 6 Управління патрульної поліції в м. Ужгород та м. Мукачеві ОСОБА_2, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 072133 від 20.08.2016 року відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Придачук