Справа № 404/5388/16-а
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/5388/16-а
Номер провадження 2-а/404/1147/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючого судді Завгороднього Є.В.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Кропивницькому, матеріали адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови інспектора батальйону патрульної поліції в місті Кіровограді, винесеної ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з позовом до інспектора батальйону патрульної поліції, в якому просить: визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення про застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді штрафу за обвинуваченням у вчиненні адміністративного проступку по ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач в суді вимоги підтримав. В обґрунтування зазначив, що мала місце зупинка, а не стоянка. Крім того він міг займати власним авто місце паркування для інвалідів, через те, що привіз до управління соцзахисту свого знайомого-інваліда третьої групи, ОСОБА_4. Крім того: порушено його право на захист, а також процедуру і місце вирішення справи про адміністративне правопорушення. Сукупність цих істотних умов є підставою для задоволення заявлених ним вимог. В останнє засідання не зявився через бажання бути присутнім в якості спостерігача в іншому кримінальному провадженні. Причину такої неявки ОСОБА_2, суд визнав явно не поважною.

Відповідач наполягає на вчиненні проступку позивачем, що доводиться долученим відеозаписом на якому добре видно зображення дорожнього знаку, а також порядок складання адмінпротоколу.

Вивчивши зміст і підстави заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, зясовано наступні факти і відповідні їм правовідносини:

Відповідачем правильно встановлено та підтверджується переглянутими в судовому засіданні файлами відеозапису про те, що: 19 серпня 2016 року інспектор склав оскаржувану позивачем постанову в справі про адміністративне правопорушення, в якій вірно зазначив, що того ж дня о 16 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Шкода Октавія», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку (стоянку) в зоні дорожнього знаку 5.38. ПДР з індивідуальною табличкою 7.17. ПДР ( ії рухався по вулиці Велика Перспективна та здійснив поворот ліворуч на вулицю Верхня Пермська в місті Кропивницькому, при цьому не виконав вимогу дорожнього знаку 5.18. «Рух по смузі», тобто порушив п.п. 5.18 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, у звязку із чим до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 15.1, 15.2 Правил передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Пункт 5.38. ПДР, "Місце для стоянки", застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Дорожній знак 7.17. "Інваліди" означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

У свою чергу вимоги п.п.8.4.(е) ПДР вказують, що таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені. Тобто сукупність встановлених знаків та табличок дозволяє стоянку, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним.

Наведені пункти Правил у поєднанні з встановленими судом спірними правовідносинами, свідчать, що транспортний засіб водія ОСОБА_2 в режимі реального часу не був обладнаний розпізнавальним знаком «Інвалід», тобто зазначене авто під керуванням позивача не мало права стояти на місці відведеному для спеціальних субєктів дорожнього руху-інвалідів. Саме по собі перевезення інвалідів не надає останньому права на стоянку під розпізнавальним знаком «Інвалід».

Не підтверджуються усні припущення позивача про перевезення ним інваліда. Фактична відсутність інваліда, спростовується відео, на якому позивач визнає: що чекає дружину, яка працює в Кіровському відділі соцзахисту в місті Кіровограді, що фактично підтверджується, коли остання по завершенню робочого дня виходить та сідає в салон авто позивача. Окремо необхідно зауважити, що заявлений позивачем інвалід-Ткаченко Б.М. мешкає і обслуговується на території Ленінського районного відділу соцзахисту в місті Кіровограді (а.с.15), тобто в останнього не було потреби стояти поруч з Кіровським відділом соцзахисту в місті Кіровограді.

Обєктивним і переконливим доказом, є покази допитаного в якості свідка очевидця подій, ОСОБА_5, який виявив проступок позивача, ініціював виклик наряду патрульної поліції та особисто безпосередньо очікував їхз приїзду не менше 10-15 хвилин. Таким чином належним і допустимим видом доказування підтверджується факт стоянки, а не зупинки керованого позивачем автомобіля.

Позивач цих імперативних вимог Правил дорожнього руху не дотримався, що утворює склад закінченого адміністративного правопорушення.

Згідно змісту ч. 1 ст. 122 КУпАП, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. п.2, 5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, № 1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, тобто інспектор правомірно діяв у спосіб передбачений Законом. У свою чергу законодавець не встановив прямої заборони так вчинити. При вирішенні питання про винуватість чи відсутність вини, не є визначальним було це місце вчинення проступку чи місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення. Ця правова термінологія не впливає на вирішення справи про адміністративне правопорушення і не звільняє винну особу від відповідальності та застосування до неї адміністративного стягнення.

Пунктом 1 розділу IV Інструкції визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, містить відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення ; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту переглянутого відео убачається, що позивачу було роз'яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП та права передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст.ст.287-289 КУпАП, тобто право на захист не порушено. Європейський суд з прав людини в пункті 32, справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обовязкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ст. 122 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень субєкта владних повноважень.

На відео зафіксовано позивача, який перебуває за кермом припаркованого автомобіля, не заперечує щодо місця зупинки і факту проступку, визнає факт невиконання вимог ПДР та просить попередити.

За правовою характеристикою, правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУПАП вважається закінченим з моменту невиконання вимог дорожнього знаку. Таким чином наступні дії порушника не мають значення і не впливають на кваліфікацію.

Приймається до уваги і п. 1 ПДР-терміни, що ОСОБА_2 зобовязаний обрати безпечну швидкість руду, для того щоб він, як водій мав змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, тобто мати змогу розрізняти зображення дорожніх знаків. А також п.п. 2.9.(б), згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу. Можливі: вади зору, втома, зниження реакції та уваги чи відволікання, не є розумним виправданням порушень вимог інформаційно-вказівних дорожніх знаків.

Не приймаються до уваги усні припущення позивача про неправильно улаштований дорожній знак, оскільки п.8.2.1. ПДР, передбачено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Кожна сторона наполягає на дійсності долучених ними до матеріалів провадження зображень. Їх обєктивний та неупереджений перегляд, переконує суд що позивач не довів, що такий дорожній знак в режимі реального часу був встановлений з порушенням Національного стандарту України Безпека дорожнього руху, Знаки дорожні, ДСТУ 4100:2014 чи не відповідав цьому стандарту. (далі Стандарт).

На момент фіксації оскаржуваного проступку, дорожній знак і табличка були чинним та обовязковим для всіх учасників дорожнього руху (принцип правомірності), зокрема і по відношенню до позивача. Висловлені позивачем заперечення доказами не підтвердженні та розцінюються як спроба ввести суд в оману. Наведені правові норми та обставини, переконують суд в обґрунтованості та правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 122 КУпАП, наявності складу вчиненого нею адміністративного правопорушення, що підтверджується належними і допустимими доказами, встановленими шляхом повного, всебічного та об'єктивного з'ясування компетентним суб'єктом владних повноважень всіх обставин справи. Факт вчинення правопорушення підтверджується змістом файлів відеозапису та поясненнями очевидця. З урахуванням наведених обставин, суд погоджується з висновком інспектора поліції про наявність в діях позивача складу правопорушення, тобто інспектор діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством, а постанова про адміністративне правопорушення за формою відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови від 19 серпня 2016 року, складену інспектором батальйону патрульної поліції в місті Кіровограді, ОСОБА_3, в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Залишити без зміни постанову інспектора поліції від 19 серпня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_6