Справа № 813/4075/16
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року справа № 813/4075/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Булавко О.З.

з участю представників

від позивача ОСОБА_1,

від третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_16 сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8І, ОСОБА_9, ОСОБА_10В, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_3, ОСОБА_15 звернулися в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними відмов щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах ОСОБА_16 сільської ради Мостиського району Львівської області за межами села та про зобовязання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що посилання відповідача у своїй відмові на доручення віце-премєра України за №37732/0/1-14 від 08.10.2014 року та рішення колегії Держземагенства України за №2/1 від 14.10.2014 року є помилковим, оскільки перелік законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Представник позивача дав аналогічні пояснення, просить позов задоволити.

Представник третьої особи проти позову заперечив та зазначив про те, що на згаданих земельних ділянках знаходиться сільське пасовище. Крім того, дані землі відведені для передачі особам, які брали участь в АТО.

Заслухавши присутніх представників, дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

Позивачі звернулись до Головного управління Дергеокадастру у Львівській області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення кожному із позивачів земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га ріллі із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах ОСОБА_16 сільської ради Мостиського району за межами села.

31.08.2016 року відповідач скерував до ОСОБА_16 сільської ради Мостиського району клопотання за №К-12013/0-5517/6-16 із копією графічних матеріалів.

05.09.2016 року відповідач скерував до ОСОБА_16 сільської ради Мостиського району клопотання за №Я-12015/0-5667/6-16 про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

23.09.2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області були прийняті рішення, якими відмовлено ОСОБА_13, ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Мотивами відмови стало те, що ОСОБА_16 сільська рада не надала погодження щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Позивачі не погодившись з такою відмовою звернулися до суду з метою захисту їх порушеного права.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Як передбачено п. є-1 ч. 1 ст. 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених ЗК України.

Статтею 122 ЗК України встановлено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, а саме центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 цього ж Кодексу громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 цієї ж статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведена норма вказує на те, що законодавцем визначено вичерпний перелік на підставі, яких допускається відмова у наданні згаданого дозволу.

Наказом Держземагенства України від 15.10.2014 року № 328 введено в дію рішення колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, в тому числі рішення №2/1.

Відповідно до рішення колегії Держземагенства України №2/1: 2.Начальникам головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15 жовтня 2014 року, забезпечити обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою: 2.1. Під час розгляду клопотань про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності надсилати органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) за місцем розташування земельної ділянки запити про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, на підставі якої зазначені земельні ділянки можуть бути передані у власність або користування. До запиту додавати копії клопотань та графічних матеріалів до них. 2.2. У запиті, наведеному в пункті 2.1 цього рішення: зазначати прохання до відповідного органу місцевого самоврядування протягом десяти календарних днів з дня отримання запиту письмово висловити позицію із зазначеного питання; інформувати орган місцевого самоврядування, що відсутність протягом зазначеного строку мотивованих заперечень є мовчазною згодою на надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою. 2.3. У разі надходження у десятиденний строк від органу місцевого самоврядування мотивованих заперечень стосовно надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які безпосередньо передбачені законом, зокрема частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відмовляти заявникові у задоволенні відповідного клопотання. 2.4. У разі якщо у десятиденний строк відповідний орган місцевого самоврядування письмово або за замовчанням погодив (не надав мотивованих заперечень) надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності або надав заперечення, які суперечать вимогам чинного законодавства, забезпечувати у встановленому порядку розгляд клопотань заявників з урахуванням зазначених обставин.

Враховуючи викладене слід зазначити, що підставою відмови заявнику можуть бути лише мотивовані заперечення органу місцевого самоврядування, які передбачені виключно законом (ч.7 ст.118 ЗК України) та які надійшли у десятиденний строк.

За відсутності мотивованих заперечень Головне управління Держземагенства у Львівській області повинно забезпечити розгляд клопотання у встановленому порядку.

Як вбачається з витягу з протоколу десятої сесії рішення ОСОБА_16 сільської ради VII демократичного скликання від 21.09.2016 року відмова у висловленні пропозиції щодо можливості надання дозволу на розроблення документації із землеустрою жодним чином не вмотивована.

Наведене дозволяє суду констатувати факт про те, що субєкт владних управлінських функцій діяв не у відповідності до норм чинного законодавства, а саме відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для ведення особистого селянського господарства, з підстав які не передбачені положеннями ст.118 ЗК України (містить вичерпний перелік для відмови).

Відтак, такі дії відповідача щодо відмови є протиправними, оскільки не відповідають критерію законності (п.1 ч.3 ст.2 КАС України) та обґрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України).

При цьому, суд, з врахування конституційного принципу розподілу влад, не вбачає за доцільне зобовязувати відповідача надати позивачам дозвіл на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, оскільки в такому разі буде мати місце втручання у внутрішню діяльність органу Держгеокадастру в частині здійснення його повноважень, визначених законом.

Окрім цього, судом встановлено, що згідно з наявного в матеріалах справи Свідоцтва про шлюб Серії І-СГ №285847 ОСОБА_18 змінила прізвище на ОСОБА_9

За таких обставин, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги позивачів про визнання протиправною відмови у щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства, а тому в тій частині адміністративний позов належить задовольнити. В іншій частині в задоволенні позову належить відмовити.

Однак, з врахуванням положень ч.2 ст.162 КАС України, задля гарантування дотримання прав, свобод та інтересів особи, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобовязати відповідача повторно розглянути клопотання позивачів.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, такі належить присудити на користь позивачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 51, 71, 86, 94, 158, 160, 163, 167, 258 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській щодо надання ОСОБА_13 (№Я-12012/0-6247/6-16), ОСОБА_14 (№К-12014/0-6246/6-16), ОСОБА_3 (№К-12013/0-6245/6-16), ОСОБА_10 (№К-12016/0-6244/6-16), ОСОБА_17 (№К-12018/0-6242/6-16), ОСОБА_4 (№Я-12022/0-6238/6-16), ОСОБА_5 (№Д-12021/0-6239/6-16), ОСОБА_6 (№Д-12020/0-6240/6-16), ОСОБА_9 (№Д-12017/0-6243/6-16), ОСОБА_7 (№Я-12019/0-6241/6-16), ОСОБА_11 (№Д-12010/0-6249/6-16), ОСОБА_12 (№Я-12011/0-6248/6-16), ОСОБА_15 (№Я-12015/0-6073/6-16) дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах ОСОБА_16 сільської ради Мостиського району Львівської області за межами села.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, у місячний строк з дня набранням постановою законної сили, повторно розглянути клопотання ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах ОСОБА_16 сільської ради Мостиського району Львівської області за межами села.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, що знаходиться за адресою м.Львів, вул.Чоновола, 4, на користь ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_17, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. кожному сплаченого судового збору.

6. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

7. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 28 грудня 2016 року.

Суддя В.Я.Мартинюк