Справа № 304/1107/16-а
Суддя: Ганько І. І.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 304/1107/16-а
Провадження № 2-а/304/39/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

при секретарі Соханич Л.Ю.,

з участю прокурора Когут О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

представника Перечинського професійного ліцею

як третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах дитини позбавленої батьківського піклування ОСОБА_3 до Перечинської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служба у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області та Перечинський професійний ліцей, про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який мотивує тим, що ОСОБА_3 є дитиною позбавленою батьківського піклування і до кінця 2015 навчального року навчалася у Перечинській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради та є випускницею зазначеного навчального закладу. Згідно наказу директора Перечинської загальноосвітньої школи-інтернату № 01-03/102 від 31 серпня 2015 року, бухгалтерії закладу, при вступі дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, на навчання до професійно-технічних та вищих навчальних закладів було надано повноваження щодо видачі грошової допомоги. Розмір такої грошової допомоги ОСОБА_3 згідно вищезазначеного наказу склав 800 грн. Однак, згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років із січня місяця становив 1 286 грн., а отже ОСОБА_3 при закінченні навчального закладу повинна була отримати грошову допомогу у розмірі 7 716 грн., з якої отримала лише 800 грн. Таким чином, адміністрація Перечинської загальноосвітньої школи-інтернату при складанні кошторису для виплати грошової допомоги, не врахувала вказані вимоги законодавства, чим порушила майнові права випускників школи, в тому числі й ОСОБА_3, у звязку з чим дії відповідача є неправомірними. На підставі наведеного прокурор просить зобовязати адміністрацію Перечинської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради забезпечити за рахунок навчального закладу виплату в установленому законом порядку випускниці з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу до розміру 6 прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, а саме 6 916 грн.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини позовної заяви.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на обставини письмового заперечення, в яких зазначає, що п. 7 ст. 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року передбачено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку у порядку, встановленому КМУ. Так, пп. 5 п. 13 постанови КМУ № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (тут і надалі Постанова) встановлено, що одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів доходів громадян видається дітям-сиротам і дітям, позбавленим батьківського піклування, що перебувають під опікою (піклуванням) при працевлаштуванні після закінчення навчального закладу. На підставі вказаної постанови ОСОБА_3 й було виплачено 800 грн. згідно платіжної відомості за серпень 2015 року. Правильність такої виплати підтверджується також листом-розясненням Міністерства освіти і науки України № 1/11-8627 від 19 червня 2015 року, який містить конкретний опис порядку здійснення виплати коштів випускникам при закінченні навчання та при працевлаштуванні учнів із зазначенням точних сум грошової допомоги при закінченні закладів. Крім цього, у листі зазначено, що одноразова грошова допомога в розмірі 6 прожиткових мінімумів виплачується лише в разі працевлаштування учнів, що передбачено й пп. 4 п. 13 Постанови. Оскільки всі випускники школи-інтернату продовжують навчання у професійно-технічних або вищих навчальних закладах, то їм і не надавалася одноразова грошова виплата в розмірі 6 (шести) прожиткових мінімумів, так як така виплачується тільки після закінчення навчання і не продовження його у подальшому, тобто з моменту припинення їх повного державного утримання. Одночасно зазначив, що у разі ухвалення судом постанови про задоволення позову, така відповідачем буде виконана.

Представник Перечинського професійного ліцею як третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги прокурора підтримала та як законний представник ОСОБА_3 надала суду її письмову заяву, в якій остання просить дану справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує.

У судове засідання представник третьої особи служби у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги прокурора підтримала у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст наданих сторонами пояснень та заперечень в їх сукупності, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є дитиною позбавленою батьківського піклування та 2014/2015 навчального року вибула із Перечинської школи-інтернату І-ІІ ступенів як випускниця вказаного закладу (а. с. 32-33).

Також встановлено, що з 01 вересня 2015 року ОСОБА_3 навчається та перебуває на повному державному утриманні Перечинського професійного ліцею (а. с. 28).

Крім цього встановлено, що після закінчення навчання у Перечинській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ ступенів, згідно наказу № 01-03/102 «Про виплату грошової допомоги, одягу та взуття випускникам школи-інтернату» від 31 серпня 2015 року, адміністрацією даного закладу ОСОБА_3 було нараховано та виплачено грошову допомогу всього у розмірі 800 грн. (а. с. 26-27, 31).

Так, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року № 2342-ІV (далі Закон № 2342-ІV) держава здійснює повне забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа.

Частиною 7 статті 8 вказаного Закону встановлено, що випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття.

Витрати на фінансування заходів щодо соціального забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб із їх числа передбачаються в Державному бюджеті України окремим рядком (частина 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року № 2342-ІV).

Порядок відшкодування витрат на виплату допомоги випускникам закладів для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, затверджується Кабінетом Міністрів України (стаття 39-9 вказаного Закону).

Матеріальне забезпечення та зокрема, виплата грошової допомоги регламентується підпунктом 1 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Вказана допомога є соціальною гарантією держави у підтримці певної соціальної категорії дітей, позбавлених батьківського піклування.

Проте, відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону № 2342-IV закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Розмір одноразової грошової допомоги, який підлягає виплаті при випуску з навчального закладу, на забезпеченні якого перебували, зокрема, діти, позбавлені батьківського піклування, та визначений Законом, не узгоджується з розміром такої одноразової грошової допомоги за Положенням № 226.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, та оскільки норми Положення № 226 прийняті до набрання чинності Законом № 2342 та не приведені у його відповідність, при вирішенні спірного питання підлягають застосуванню норми Закону № 2342-IV, згідно якого одноразова грошова допомога підлягає виплаті позивачу у розмірі 6 прожиткових мінімумів.

Так, Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня до 01 вересня 2015 року у сумі 1 286 грн.

Таким чином, розмір одноразової допомоги особам із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які закінчили навчання у 2015 році, повинен бути не менше 7 716 грн.

Разом з тим, адміністрація Перечинської ЗОШ-інтернату І-ІІ ступенів при складанні кошторису для виплати грошової допомоги випускниці школи ОСОБА_3 керувалася чомусь виключно пп. 1 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року № 226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Тому, суд з урахуванням викладеного, виходячи з положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», з урахуванням загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами, приходить до висновку, що випускниці ОСОБА_3 має бути донарахована та виплачена одноразова грошова допомога саме у розмірі 6 916 грн., що становитиме не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку ((1 286 грн. * 6) 800 грн.).

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 4, 8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. ст. 1, 2, 3, 17, 18, 69, 70-72, 86, 88, 94, 159, 160, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

адміністративний позов заступника керівника Ужгородської місцевої прокуратури в інтересах дитини позбавленої батьківського піклування ОСОБА_3 до Перечинської загальноосвітньої школи-інтернат І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача служба у справах дітей Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області та Перечинський професійний ліцей, про стягнення коштів задовольнити.

Зобовязати адміністрацію Перечинської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради нарахувати і виплатити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, одноразову грошову допомогу, передбачену ст.8 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» у розмірі 6 916 (шість тисяч девятсот шістнадцять) грн.

Стягнути з Перечинської загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІ ступенів Закарпатської обласної ради () за рахунок бюджетних асигнувань на користь прокуратури Закарпатської області () судовий збір в сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:ОСОБА_4