Справа № 756/13167/14-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" грудня 2016 р. м. Київ К/800/67259/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Черпіцької Л.Т.,

Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві, треті особи: Головне управління Пенсійного фонду у м. Києві, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року у справі №756/12454/13 позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві задоволено: стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_2 недоплачену з 01.07.2011 суму пенсії з урахуванням встановленого індексу інфляції.

У подальшому у справі видано виконавчий лист.

07.07.2014 позивачем до Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві подано заяву про виконання зазначеного судового рішення у справі №756/12454/13.

Листом від 15.07.2014 відповідачем повідомлено ОСОБА_2, що у поданому позивачем виконавчому документі відсутня сума (розмір) коштів, яка підлягає стягненню, тому виконавчий лист повертається без виконання.

Вважаючи незаконними дії відповідача, що полягають у безпідставному невиконанні судового рішення, яке набрало законної сили, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд: визнати протиправними дії Головного управління державної казначейської служби України у м. Києві, що полягають у відмові виконувати постанову Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року у справі №756/12454/13; зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві примусово стягнути на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві заборгованість у розмірі 13056,99 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для зобов'язання Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві виконати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року у справі №756/12454/13.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції вказав, що у спірних правовідносинах саме на Державне казначейство України та його територіальні органи покладено обов'язок виконувати рішення суду про стягнення коштів з державного чи місцевого бюджету. Проте, оскільки в резолютивній частині постанови Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року не вказано конкретної суми, яка підлягає стягненню на користь позивача, відсутні підстави для задоволення даного позову.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею

220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Приписами статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені частиною другою цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Згідно з абзацом 2 пункту 2 Порядку № 845 безспірним списанням є операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Підпунктом 2 пункту 5 Порядку № 845 визначено, що органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.

З огляду на викладені норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, колегія суддів вказує на обґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про той факт, що у спірних правовідносинах саме на Державне казначейство України та його територіальні органи покладено обов'язок виконувати рішення суду про стягнення коштів з державного чи місцевого бюджету шляхом їх безспірного списання.

Поряд з цим, за змістом позовних вимог позивач просить суд зобов'язати Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві примусово стягнути на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві заборгованість у розмірі 13056,99 грн.

Тобто, позивач вказує на конкретну суму коштів, які, на його думку, безпідставно не виплачені відповідачем.

У той же час, резолютивна частина судового рішення, на виконання якого ОСОБА_2 просить суд зобов'язати відповідача вчинити зазначені дії, не містить конкретної суми, яка підлягає стягненню на користь позивача.

На переконання колегії судів зазначений факт виключає можливість задоволення позовних вимог у заявлений позивачем спосіб.

З огляду на викладене, колегія суддів вказує на обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута в порядку статей 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: