Справа № 212/6214/16-а
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/6214/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді - Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., з участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача - Дудар Т.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати дії Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у поновленні та виплаті пенсії по інвалідності 3 групи загального захворювання протиправними та зобов'язати відповідача поновити та виплатити пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання, починаючи з 01.06.2015 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що з 19.06.1996 року працює в органах прокуратури України , а з 07.08.2012 року , продовжуючи роботу, перебуває на обліку у відповідача у зв'язку з призначенням пенсії по інвалідності 3 групи та отримувала пенсію до квітня 2015 року. Починаючи з квітня 2015 року відповідачем було припинено виплату пенсії по інвалідності 3 групи за загальним захворюванням. У вересні 2016 року звернулась до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії, проте отримала відмову, яка мотивована тим, що вона продовжує працювати на посаді прокурора, а ЗУ від 24.12.2015 року « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни, зокрема, до статті 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що у період з січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ЗУ « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених ЗУ «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. Зазначені вище обмеження щодо виплати пенсії призначеної відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не застосовується також до осіб, визначених у п. 3 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», №911 VIII від 24.12.2015 року. Вважає, що дії відповідача протиправні, обмеження прав чи свобод людини є недопустимим.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Представник відповідача проти позовних вимог позивача заперечувала, просила відмовити в задоволенні у повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Криворізькому північному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області як одержувач пенсії по інвалідності третьої групи з 06.07.2012 року, інвалідність встановлена з 11.06.2012 року довічно (а.с. 10,26).

Крім того, ОСОБА_1 обіймає посаду прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.27).

Як убачається з усних та письмових пояснень відповідача, з 1 квітня 2015 року відповідачем призупинено виплату ОСОБА_1 пенсії, згідно ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до змін, внесених ЗУ від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», що набрали чинності з 01.04.2015 року.

З 01 січня 2016 року частиною 1 ст. 47 ЗУ №1058, зі змінами внесеними ЗУ від 24.12.2015 року № 911- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» передбачено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня: особам (крім інвалідів 1 та 2 групи, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» , призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

У вересні 2016 року позивач звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати їй пенсії по інвалідності, починаючи з 1 червня 2015 року.

Проте, відповідачем у поновленні виплати їй пенсії відмовлено, про що направлено відмову позивачу 21 вересня 2016 року за №183/К (а.с. 14).

Як вбачається з вищевказаного листа відповідача, відмова мотивована тим, що ЗУ від 24.12.2015 року «Про внесення змін де деяких законодавчих актів України» внесені зміни, зокрема, до статті 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що у період з січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів 1 та 2 груп, інвалідів війни 3 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених ЗУ «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. Зазначені вище обмеження щодо виплати пенсії призначеної відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не застосовується також до осіб, визначених у п.3 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», №911 VIII від 24.12.2015 року.

Частиною 1 статті 58 Конституції України гарантовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного суду України № 4/рп/2007 від 18.06.2007 року значено, що Конституція не допускає будь-яких обмежень у правах громадян за ознаками майнового стану, зокрема в залежності від отримання працюючими пенсіонерами заробітної плати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами у встановленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» соціальний захист є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей інвалідів нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Конвенції «Про права інвалідів» держави-учасниці зобов'язуються забезпечувати й заохочувати повну реалізацію всіх прав людини й основоположних свобод всіма інвалідами без будь-якої дискримінації за ознакою інвалідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції «Про права інвалідів» держави-учасниці визнають право інвалідів на працю нарівні з іншими, вона включає право на отримання можливості заробляти собі на життя працею, яку інвалід вільно вибрав чи на яку він вільно погодився, в умовах, коли ринок праці та виробниче середовище є відкритим, інклюзивним та доступним для інвалідів.

Законом України від 24.12.2015 року № 911-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме абзац 2 та 3 викладено в такій редакції: тимчасово у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне грошове утримання не виплачується.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд вважає, що відповідач порушив вимоги закону щодо виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, а його посилання на те, що п.2 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213 - VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким встановлений порядок виплати пенсії поширюється на працюючих пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії, є помилковим з огляду на наступне.

Згідно до ч.3 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як випливає з ч.1 ст.4 Конвенції про права осіб з інвалідністю, держави-учасниці зобов'язуються забезпечувати й заохочувати повну реалізацію всіх прав людини й основоположних свобод всіма особами з інвалідністю без будь-якої дискримінації за ознакою інвалідності. Із цією метою держави-учасниці зобов'язуються утримуватися від будь-яких дій або методів, які не узгоджуються із цією Конвенцією, і забезпечувати, щоб державні органи та установи діяли відповідно до цієї Конвенції; уживати всіх належних заходів для усунення дискримінації за ознакою інвалідності з боку будь-якої особи, організації або приватного підприємства.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами від 17 листопада 1992 року № 2790-ХІІ «Про статус народного депутата України», № 889-VII, від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», № 2453-VI, пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058-IV, не виплачуються.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Оскільки до 01 червня 2015 року закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з указаного дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів («Про прокуратуру», «Про державну службу» та інших), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді працівника прокуратури, та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що починаючи з указаної дати на позивача не поширюються встановлені частиною першою статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» обмеження щодо виплати пенсії, адже з 01 червня 2015 року робота на займаній позивачем посаді не дає права на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними Законами. На даний час особам, які працюють на посадах, визначених згаданими спеціальними Законами, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тобто, з 01 червня 2015 року відсутні правові підстави для невиплати позивачу пенсії.

Висновок щодо правового застосування норм частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Прикінцевих положень Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII, судом зроблений з урахуванням правової позиції, висловленій Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 26 серпня 2015 року (адміністративна справа № 202/4641/15-а).

З огляду на вказане, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач неправомірно припинив виплату позивачці пенсії як інваліду третьої групи загального захворювання, тому вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, причини пропуску звернення до суду поважні, оскільки позивач про порушене право дізналась з відповіді відповідача від 21.09.2016 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, не довів правомірність своїх дій.

Керуючись ст. ст. 4, 27 Конвенції «Про права інвалідів», ст. ст. 22, 58 Конституції України, ст. ст. 8, 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», ст. ст. 6, 11, 12, 94, 104, 158, 159, 160, 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 поважними.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити .

Визнати дії Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у поновленні та виплаті ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 3 групи загального захворювання протиправними.

Зобов'язати Криворізьке північне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити, виплатити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання, починаючи з 01.06.2015 року.

Апеляційна скарга може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О. Н. Борис