Справа № 523/17381/16-а
Суддя: Сувертак І. В.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/628/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2016 р. суддя Суворовського районного суду м. Одеси, ОСОБА_1, розглянувши справу в порядку скороченого провадження за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 25 листопада 2016 року звернулась до суду з позовом до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. Просить визнати неправомірним та скасувати розпорядження Суворовського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 191381 від 15.09.2016, яким визначено, що розмір пенсії ОСОБА_2 по втраті годувальника складатиме 1130,00 гривень; визнати неправомірним та скасувати рішення Суворовського обєднаного Управління Пенсійного фонду України від 25.10.2016 року № 132 щодо відмови ОСОБА_2 у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на час настання смерті її чоловіка ОСОБА_3, згідно даних довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-2311/16 від 27.09.2016 року; зобов'язати Суворовське обєднане Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника з 27 червня 2016 року в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3, згідно даних довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-2311/16 від 27.09.2016 року.

28 листопада 2016 року ухвалою суду відкрито скорочене провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

19 грудня 2016 року відповідач - Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, надав письмові заперечення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, що беруть участь у справі.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Згідно із положеннями ст.1 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім'ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

Згідно ст.10 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно з частиною другою цієї статті непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку.

Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками (ст.37 вказаного Закону).

Згідно пункту 2 частини 1 ст.45 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії позивачки складає 2045 грн. 71 коп.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Ш-ЖД № 039432, виданим відділом РАЦС виконкому Суворовської райради народних депутатів м. Одеси 19.12.1995 року, по день його смерті.

ОСОБА_3 працював на посаді судді Суворовського районного суду м. Одеси до 12.07.2004 року та після виходу у відставку перебував на обліку в Суворовському обєднаному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі, отримуючи довічне грошове утримання судді у відставці. Стаж роботи на посаді судді складав понад 25 років.

26 червня 2016 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Ш-ЖД № 4654661, виданим Одеським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області 27.06.2016 року, актовий запис № 6649.

На підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-2311/16 від 27.09.2016 року заробітна плата ОСОБА_3, яка враховується при призначенні(перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на червень 2016 року (на дату смерті смерті судді у відставці ОСОБА_3О.) склала 24650,00 грн.

В звязку зі смертю чоловіка позивач, як непрацездатна особа, яка перебувала на утриманні померлого, 28 вересня 2016 року звернулася з заявою до Суворовського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на час настання смерті її чоловіка, з урахуванням довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-2311/16 від 27.09.2016 року.

Суворовським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України у м. Одесі розглянуто заяву позивача від 28.09.2016 року №6558 та винесено рішення №132 від 25.10.2016 року, яким відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Судом встановлено, що позивач перебувала на утриманні свого чоловіка, вона досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", а з 26.02.2003 рокує інвалідом 2-ої групи, тобто є непрацездатною, а тому має право на отримання пенсії по втраті годувальника в зв'язку зі смертю чоловіка.

За вказаним Законом, члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті. Отже, відмова у призначенні ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника в залежності від розміру пенсії її померлого чоловіка на час настання смерті не може бути визнано правомірною.

Що стосується посилання відповідача на те, що при розрахунку пенсії по втраті годувальника не може враховуватись розмір отримуваного годувальником щомісячного довічного утримання на час настання смерті, системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що пенсія за віком та довічне грошове утримання судді мають однакову правову природу. Так, пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у звязку з настанням певної обставини - досягнення пенсійного віку, інвалідності, смерті годувальника.

Щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка чоловіку позивача була призначена при звільненні у відставку та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України як захід матеріального забезпечення.

У справах «Стек та інші проти Сполученого Королівства», "Пічкур проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. У практиці ЄСПЛ напрацьовані також три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності «суспільний інтерес»; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям. За оцінкою ЄСПЛ не буде вважатись пропорційним втручання, яке становить «особистий та надмірний тягар» для особи.

У цій справі право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника залежно від його доходу на час настання смерті стало залежним від місця роботи годувальника на посаді судді, що призвело до ситуації, в якій позивач, пропрацювавши до досягнення пенсійного віку та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення виявилась позбавленою права на пенсію по втраті годувальника лише на тій підставі, що годувальнику після досягнення пенсійного віку була призначена пенсійна виплата згідно з Законом "Про судоустрій і статус суддів, яку відмовився врахувати відповідач при розрахунку. Така відмінність у ставленні при призначенні пенсії даного виду не може бути визнана виправданою з точки зору обєктивних та розумних обґрунтувань, оскільки отримувана годувальником сума щомісячного грошового утримання за правовою природою являлась призначеною на законних підставах регулярною пенсійною виплатою за рахунок державних коштів. Не врахування відповідачем розміру доходу годувальника на час настання смерті призвело до того, що сама суть права позивача на отримання пенсії по втраті годувальника була зведена нанівець, що безсумнівно становить "особистий та надмірний тягар" для позивача, яка перебуваючи в непрацездатному віці, є інвалідом 2 групи, втративши матеріальну підтримку в зв'язку зі смертю чоловіка, залишилась без можливості отримання матеріального забезпечення по втраті годувальника, гарантованого національним законом на загальних підставах.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній та взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,76,79,122, 160,161,163,183-2 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати розпорядження Суворовського обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 191381 від 15.09.2016, яким визначено, що розмір пенсії ОСОБА_2 по втраті годувальника складатиме 1130,00 гривень.

Визнати неправомірним та скасувати рішення Суворовського обєднаного Управління Пенсійного фонду України від 25.10.2016 року № 132 щодо відмови ОСОБА_2 у переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на час настання смерті її чоловіка ОСОБА_3, згідно даних довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-2311/16 від 27.09.2016 року.

Зобов'язати Суворовське обєднане Управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію по втраті годувальника з 27 червня 2016 року в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3, згідно даних довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області № 5-2311/16 від 27.09.2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги із дня отримання копії постанови.

Суддя