Справа № 817/2038/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2016 р.Р і в н е 817/2038/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. за участю секретаря судового засідання Мідлік А.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби
про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Господарського суду Рівненської області від 15.08.2008 у справі №12/302, яка набрала законної сили 23.10.2009, позов Державної податкової інспекції і м.Рівне до підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 89785,52 грн. задоволено та присуджено стягнути з ОСОБА_1 до бюджету 89785,52 грн.

У жовтні 2016 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Рівненської області зі скаргою на неправомірні рішення, дії та бездіяльність начальника Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби по справі №12/302.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.10.2016 справу прийнято до провадження судді Господарського суду Рівненської області Андрійчук О.В.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.11.2016 скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії або бездіяльність органу ДВС разом з матеріалами справи №12/302 передано до Рівненського окружного адміністративного суду.

У ході судового провадження у Рівненському окружному адміністративному суді позивач усунув недоліки позовної заяви подавши адміністративний позов у порядку адміністративного судочинства, у якому просив суд зобовязати відповідача зняти арешт з усього рухомого та нерухомого майна позивача (а.с.195-199).

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому стало відомо, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна не знятий арешт, накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2010 на виконання виконавчого листа Господарського суду Рівненської області від 23.10.2009 №12/302 щодо стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкової заборгованості у сумі 89785,52 грн. При цьому позивач вказав, що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ЕХРВП 16980016 від 27.07.2012 стосовно обтяжень нерухомого майна на підставі п.2 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", а також те, що даний виконавчий лист до виконання не предявляється за закінченням відповідного строку, а матеріали відповідного виконавчого вже знищені як це передбачено Порядком роботи з документами в органах ДВС, затвердженим наказом Мінюсту від 25.12.2008 №2274/5. Крім того зазначив, що будь-які боргові зобовязання у позивача перед податковими органами відсутні, що підтверджується довідками контролюючого органу. Оскільки за зверненням позивача до відповідача йому було відмовлено щодо зняття арешту з належного позивачу рухомого та нерухомого майна, покликаючись до норм Закону України "Про виконавче провадження", позивач стверджував про протиправність бездіяльності відповідача щодо невжиття заходів для зняття арешту з майна позивача та просив суд зобовязати відповідача вчинити відповідні дії.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовних вимог не визнала зазначивши, що ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачає зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документу без виконання у порядку п.2 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження", відтак просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Як свідчать обставини справи, Господарським судом Рівненської області на виконання постанови Господарського суду Рівненської області по справі за позовом ДПІ у м.Рівне до підприємця ОСОБА_1, яка набрала законної сили 23.10.2009, видано виконавчий лист від 08.12.2009 №12/302 щодо стягнення з відповідача - підприємця ОСОБА_1 податкової заборгованості у сумі 89785,52 грн. (а.с.156).

29.01.2010 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк для добровільного виконання рішення суду до 04.02.2010.

01.02.2010 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

27.07.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження".

Вказані обставин не заперечувались сторонами у ході судового розгляду, відтак не потребували встановлення та доказування у суді.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься довідка Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 2 вересня 2016 року №1252/17-16-13-01-35, у якій зазначено про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів станом на 22.09.2016 (а.с.189).

25.02.2016 посадовими особами відповідача складено акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 25.02.2016, згідно якого проведено знищення виконавчих проваджень, завершених у 2012 році через закінчення строків їх зберігання, згідно запису під порядковим номером 57 якого слідує, що виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №12/302 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ДПІ боргу у сумі 89785,52 грн. вилучено та знищено (а.с.190-193).

01.09.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з його нерухомого майна, накладеного у межах вказаного закінченого виконавчого провадження (а.с.169), однак листом від 13.09.2016 №10652 відповідач повідомив, що норми ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документу без виконання стягувачеві (а.с.170).

Стверджуючи про протиправність бездіяльності відповідача щодо невжиття заходів щодо скасування арешту його майна, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ч.1 ст.17 цього Закону (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч. 1, 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин)).

Частиною 3 ст.57 цього ж Закону (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Частинами 1-3 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження є його завершальною стадією, якою передбачено зняття всіх вжитих державним виконавцем заходів для примусового виконання рішення, в тому числі і зняття арешту, шляхом прийняття відповідного рішення.

З матеріалів справи слідує, що винісши постанову від 27.07.2012 про повернення виконавчого документа стягувачеві, державним виконавцем не вчинено дій для зняття арешту, накладеного на майно боржника ОСОБА_1, як і не вжито відповідних заходів щодо зняття арешту з майна позивача за наслідком вилучення та знищення виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа №12/302 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ДПІ боргу у сумі 89785,52 грн.

Оскільки нормами ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що арешт, накладений на майно боржника, знімається у випадку закінчення виконавчого провадження, то невчинення державним виконавцем належних дій щодо скасування заборони відчуження обєктів рухомого та нерухомого майна боржника, на яке накладався арешт у межах виконавчого провадження, що закінчується, порушує процедуру завершення виконавчого провадження, що є неприпустимим, оскільки заходи щодо примусового виконання рішення, які виявляються у обмеженні права особи розпоряджатися належним майном, не можуть існувати поза межами окремого виконавчого провадження, у рамках якого їх застосовано для забезпечення виконання рішення.

Враховуючи те, що чинним законодавством про виконавче провадження після закінчення виконавчого провадження передбачено зняття всіх вжитих заходів для примусового виконання рішення, в тому числі зняття арешту, накладеного на майно боржника, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо не вжиття заходів щодо скасування заборони відчуження об'єктів всього рухомого та нерухомого майна, належного ОСОБА_1, відповідно до постанови від 27.07.2012 про повернення виконавчого документа стягувачеві є протиправною, а відтак позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 551,21 грн. згідно квитанції від 20.10.2016 підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-субєкта владних повноважень.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов'язати Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби зняти арешт з майна ОСОБА_1, що накладений в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Господарського суду Рівненської області №12/302 від 08.12.2009.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.