Справа № 320/4751/16-ц
Суддя: Пономаренко Л. Е.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.12.2016
Справа № 320/7903/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Пономаренко Л.Е.,

при секретарі: Воробйовій В.В.,

розглянувши у відкритому судову засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області в якому просить визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради під час проведення у 2016 році виплати одноразової щорічної допомоги до 05 травня по ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» та стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради на його користь одноразову щорічну допомогу до 05 травня в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком за 2016 рік з урахуванням раніше сплачених сум, а саме 4730грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій та у відповідності до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» йому щорічно до 5 травня повинна надаватися грошова допомога у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій, однак така допомога виплачувалась не у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 двічі звертався до УПСЗН з вимогою про перерахунок та доплату щорічної допомоги як учаснику бойових дій в добровільному порядку, проте відповіді від УПСЗН по цьому питанню не надходило.

Позивач також зазначає, що йому повинна бути до 05 травня 2016 року виплачена разова щорічна грошова допомога у розмірі 4730 гривень 00 копійок.

Всупереч вимог законодавства, йому не в повному обсязі нарахована та виплачена разова грошова допомога за 2016 рік.

У звязку з вищевикладеним, в позовній заяві позивач ОСОБА_1 просив суд задовольнити позовні вимоги, визнати протиправними дії УПСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області під час проведення виплати одноразової щорічної допомоги до 5 травня по ст..13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» та стягнути з УПСЗН Мелітопольської міської ради Запорізької області на його користь одноразову щорічну допомогу до 05 травня в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком за 2016 рік з урахуванням раніше сплачених сум, а саме 4730грн.

В судове засідання сторони не з'явились.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутність його представника, просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Підстави для такої відмови викладено в письмових запереченнях.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії АБ №247782.(а.с.6).

Позивачу ОСОБА_1 Управлінням праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області нараховано та виплачено щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 грн.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Згідно п. 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15,16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суд під час вирішення справи про соціальний захист громадян керується, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

В силу вимог п. 1 частини першої № 141 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Враховуючи, що позивач отримав щорічну одноразову допомогу до 05 травня в розмірі 920, 00 грн. за 2016 рік, суд вважає, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 920, 00 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача по виплаті позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році в сумі 920 грн. здійснено в повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства, тому вимоги позивача є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 159,163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення постанови або з дня складання її у повному обсязі.

.

СУДДЯ: Л. Е. Пономаренко