Справа № 641/9976/16-а
Суддя: Чайка І. В.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/239/2016 Справа №641/9976/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2016 року

Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Чайка І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження у приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова, в якому просить: Визнати протиправною бездіяльність відповідача,щодо невиплати позивачу пенсії; Визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в поновлені пенсійних виплат та зобов»язати УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова поновити виплату пенсії та стягнути з УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова на користь позивача невиплачені з березня 2016 року по день проголошення судового рішення пенсійні виплати.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова подав до суду письмові заперечення, в яких просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Справу розглянуто судом відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України в порядку скороченого провадження.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є пенсіонером за віком, а отже здобув право на отримання пенсії , що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії № НОМЕР_1, виданого ПФ України.

Відповідно до довідки УПСЗН від 02.09.2015 року № НОМЕР_2 позивача взято на облік як особу переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, та його фактичне місце проживання зазначено АДРЕСА_1.

З листопада 2015 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова де отримував по 29.02.2016 року пенсію за віком на пільгових умовах.

З 01.03.2016 року позивачу припинено виплату пенсії відповідно до списків управління праці та соціального захисту населення адміністрації Комінтернівського району Харківської міської ради до з'ясування фактичного місця проживання позивача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 та п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3)у разі смерті пенсіонера; 4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5)в інших випадках, передбачених законом.

Підставою для припинення виплати пенсії позивачеві пенсійним органом визначено не підтвердження позивачем фактичного місця проживання та неподання відповідної довідки внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, на час припинення відповідачем виплати пенсії позивачу - 01.03.2016 року були відсутні встановлені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для припинення виплати пенсії, а саме отримання пенсійним органом довідки (списків) про відсутність підтвердження проживання особи за певною адресою.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (в редакції на час зупинення виплати пенсії позивачу) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюються в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому. Зазначені виплати припиняються з місяця, наступного за тим, у якому завершився строк дії такої довідки, виданої після 09.09.2015 року. У разі продовження строку дії довідки зазначені виплати поновлюються з дати припинення їх виплати.

Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті на облік позивача до УПФУ у Комінтернівському районі м. Харкова ним надано довідку УПСЗН , згідно якої позивач був взят на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, тимчасова адреса місця проживання позивача АДРЕСА_2. Крім того, відповідно до зворотньої частини вказаної довідки строк реєстрації місця перебування позивача за вищевказаною адресою встановлено з 11.09.2015 року та кінцевий строк такої реєстрації не зазначений.

Відносно доводів заперечень відповідача щодо прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 08.06.2016 року № 352 , а тому законність дій управління щодо припинення виплати позивачеві пенсії, то припинення виплати пенсії позивачу відбулося 1 березня 2016 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року № 365 та з підстав, не передбачених у статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Щодо строку дії довідки, то згідно постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року, яка діяла на момент видачі довідки позивачеві, строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлено не було.

26.08.2015 року постановою Кабінету Міністрів № 636 внесено зміни до постанови № 509, якими, зокрема встановлено строк дії такої довідки у шість місяців з дати її видачі.

Постановою Кабінету Міністрів від 08.06.2016 року № 352 було також внесено зміни до постанови № 509, згідно яких встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Таким чином, довідка внутрішньо переміщеної особи від 11.02.2015 року № НОМЕР_3 є дійсною, доказів її скасування з підставі, визначених ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», не надано.

Отже, суд дійшов висновку, що на час припинення позивачеві виплати пенсії (01.03.2016 року) не існувало підстав, передбачених чинним законодавством для такого припинення, тому дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу є протиправними, доказів щодо правомірності своїх дій стосовно невиплати пенсії позивачу з 01.03.2016 року відповідачем не доведено.

Також суд зазначає, що у п. 51 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, вказано, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. При цьому за п. 54 такого рішення зазначено, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про порушення відповідачем з 01.03.2016 року права позивача на отримання пенсії.

З метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова щодо припинення з 01.03.2016 року пенсійних виплат позивачу та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова поновити позивачу з 01.03.2016 року виплату пенсії.

Оскільки за період з 01.03.2016 року пенсія позивачеві не нараховувалась, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача невиплачених з березня 2016 року по день проголошення рішення по справі пенсійних виплат задоволенню не підлягають, оскільки суд не може перебирати на себе функцію іншого державного органу.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6-14, 86, 94, 159, 161, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова щодо припинення ОСОБА_1 з 01.03.2016 року пенсійних виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі м. Харкова поновити ОСОБА_1 з 01.03.2016 року виплату пенсії.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова на користь держави судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя - ОСОБА_2