Справа № 821/1126/16
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

821/1126/16

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 р.

м. Херсон

Справа № 821/1126/16

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Технопромсервіс" про стягнення коштів за податковим боргом,

встановив:

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, обґрунтовує їх тим, що на момент звернення до суду відповідач мав податковий борг з податку на прибуток у сумі 187398,46 грн. Після звернення до суду рішенням контролюючого органу було частково списано безнадійний борг з податку на прибуток, частково борг перекрито переплатою з податку на прибуток.

Представник відповідача позов не визнав, заперечення на нього мотивує тим, що виконав зобов’язання зі сплати податку на прибуток у сумі 187398,46 грн. Посилається на те, що платіжним дорученням від 18.02.2013 № 142 відповідач надав доручення ПАТ "Комерційний банк "Даніель" перерахувати кошти у сумі 205735,00 грн. у рахунок сплати зобов’язань з податку на прибуток. Проте, банк, при наявності коштів на рахунку, платіжне доручення не виконав. Відповідач зазначив, що 25.06.2013 р. звернувся до господарського суду м. Києва із заявою про зобов’язання банку вчинити дії щодо перерахування грошових коштів в бюджет. Відповідач вважає, що не може нести відповідальність за невиконання зобов’язання із сплати податку на прибуток, оскільки ним вжито всіх необхідних заходів для сплати податкового боргу із податку на прибуток і тому просить суд відмовити позивачеві у його позові.

Позивач просив розглянути справу без участі свого представника, а відповідач – в порядку письмового провадження.

За таких обставин суд дійшов висновку про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов належить задовольнити з наступних підстав.

За даними позивача на момент звернення до суду відповідач мав податковий борг із податку на прибуток у сумі 187398,46 грн.

Зміну розміру позовних вимог позивач пояснює тим, що рішенням контролюючого органу від 24.05.2016 № 23 списано безнадійний борг з податку на прибуток у сумі 141883,46 грн. та 2,0 грн. податкового боргу перекрито переплатою з податку на прибуток.

Судом встановлено, що податковий борг виник у зв’язку з несплатою грошових зобов’язань самостійно визначених відповідачем у податковій декларації з податку на прибуток за 2012 рік.

Для організації погашення податкового боргу відповідачеві надіслано податкову вимогу від 25.02.2013 № 15-19. Однак, за вжитими заходами податковий борг платником податків не погашено.

Для погашення податкового боргу відповідачем 18.02.2013 р. було ініційовано переказ коштів у розмірі 205735,00 грн. зі свого банківського рахунку за платіжним дорученням № 142 у ПАТ "Комерційний банк "Даніель".

Однак переказ коштів банком здійснено не було, причин невиконання платіжного доручення № 142 відповідачем не надано.

Листом від 12.04.2013 № 1-11-1406 ПАТ "Комерційний банк "Даніель" відповідача було повідомлено про відхилення платіжного доручення № 142 на перерахування податку на прибуток у сумі 205735,00 грн. у зв’язку із закінченням 30 денного терміну дії цього невиконаного платіжного документу.

Отже, за підсумками 2012 року у лютому 2013 року головним джерелом сплати зобов’язань відповідача з податку на прибуток були кошти, які знаходились на рахунку у ПАТ КБ "Даніель". Відповідач мав кошти у ПАТ "Комерційний банк "Даніель" та у ПАТ "Правекс-Банк", у розмірі, що були достатніми для погашення податкового боргу з податку на прибуток, які бажає стягнути позивач по даному позову, однак вказані кошти відповідачем для погашення боргу не використані за вини банківської установи.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд звертає увагу на такі приписи законодавства.

За п.п. 36.1 та 36.5 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За п. 14.1.152 ст. 14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Згідно з п.п. 129.6 - 129.7 ст. 129 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість передбачено, що такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

У зв’язку з цим суд вважає, що частиною господарської діяльності суб’єкта господарювання (відповідача у справі) є виконання податкового обов’язку перед державою щодо повної та своєчасної сплати податків і зборів до бюджету та державних цільових фондів. Під час виконання податкового обов’язку суб’єкт господарювання – платник податків має використовувати лише ті інструменти та фінансові інституції, які дозволять сплатити податкові зобов’язання в межах діючого законодавства України. При цьому всі ризики щодо вибору та використання інструментів та фінансових інституцій є ризиками суб’єкта господарювання, які пов’язані із здійсненням ним господарської діяльності. Тому відповідач при здійсненні господарської діяльності, у тому числі і при виборі банківської установи для кредитно-грошового обслуговування, мав усвідомлювати ризики, що пов’язані із здійсненням такої діяльності та наданні переваги певній установі банку для кредитно-грошового обслуговування такої діяльності.

Суд вважає, що Податковий кодекс України передбачає звільнення платника податків від відповідальності за несвоєчасну сплату коштів до бюджету у разі, коли несвоєчасна сплата здійснена з вини банку, однак Кодексом не передбачено перенесення обов’язків зі сплати коштів на установи банків, незважаючи на наявність у їхньому розпорядженні коштів, що належать платникові податків. Окрім того, суд звертає увагу, що в даному разі мова йде не про порушення строку зарахування банком податку до бюджету, а про ухилення банку від проведення цієї операції, про що відомо платнику податків – відповідачу у справі.

До суду з позовом про стягнення податкового боргу контролюючий орган звернувся з дотриманням строків, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, після спливу 60 днів, з дня вручення відповідачу податкової вимоги.

За приписами ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доказів виконання зобов'язання щодо сплати заборгованості в сумі, заявленій до стягнення, відповідачем до суду не надано, доводи контролюючого органу щодо наявності такої заборгованості відповідачем не спростовані.

Приймаючи до уваги викладені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161-163 КАС України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

кат. 8.2.3