Справа № 826/13518/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

до

Непідприємницького товариства «Корпоративний недержавний пенсійний фонд «Корпоративний стандарт»

про

ліквідацію товариства,

В С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем вимог Закону України «Про недержане пенсійне забезпечення» (а саме у зв’язку з ненадходженням протягом 18 місяців пенсійних внесків до недержавного пенсійного фонду), що призвело до виникнення підстав для ліквідації пенсійного фонду в судовому порядку. Позивач стверджує, що ним було прийнято розпорядження №681 від 09.04.2015р. «Про виключення НТ «КНПФ «Корпоративний стандарт» з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи».

Згідно відомостей, отриманих судом з Єдиного державного реєстру судових рішень, Окружним адміністративним судом м.Києва 20.07.2015 прийнято рішення у справі №826/7723/15, залишене без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 року, яким у задоволенні позову про зобов'язання скасувати запис у Державному реєстрі фінансових установ щодо виключення відповідача з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи і поновити НТ «КНПФ «Корпоративний стандарт» у статусі фінансової установи відмовлено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з огляду на те, що відповідачем протягом вісімнадцяти місяців не було сплачено пенсійні внески до недержавного пенсійного фонду, що стало підставою для анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи. Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із позовом.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні з огляду на їх необґрунтованість.

В судовому засіданні суд за згодою сторін ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг відповідач 31.08.2005р. зареєстрований як юридична особа, що підтверджується випискою з ЄДР та 25.04.2006р. включений до Державного реєстру фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи.

Нацкомфінпослуг винесено розпорядження №681 від 09.04.2015 року “Про виключення НТ “КНПФ “Корпоративний стандарт” з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи” та Витягом про виключення юридичної особи з Державного реєстру фінансових установ.

Оскаржуване розпорядження винесене у зв’язку з ненадходженням пенсійних внесків до Фонду протягом 18 місяців.

Позивач у зазначеному розпорядженні як на правову підставу виключення відповідача з реєстру фінансових установ посилається на частину 5 статті 12 Закону України “Про недержавне пенсійне забезпечення”, підпункт 9 пункту 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011р. № 1070 та абзац 3 пункту 2 розділу XVIII Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003р. № 41, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.09.2003р. за №797 8118.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про недержавне пенсійне забезпечення», засновник (засновники) пенсійного фонду зобов'язаний сформувати склад ради фонду відповідно до цього Закону до дня подання до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, документів для включення пенсійного фонду до Державного реєстру фінансових установ.

Рада фонду після включення пенсійного фонду до Державного реєстру фінансових установ та реєстрації інвестиційної декларації, повинна укласти договори:

про адміністрування пенсійного фонду - з адміністратором, який має ліцензію на провадження діяльності з адміністрування пенсійних фондів;

про управління активами пенсійного фонду - з компанією з управління активами або з іншою особою, яка отримала ліцензію на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів (діяльності з управління активами);

про обслуговування пенсійного фонду зберігачем - із зберігачем.

Згідно частини 5 ст. 12 Закону України “Про недержавне пенсійне забезпечення” у разі невиконання вимог частин першої і другої цієї статті протягом вісімнадцяти місяців з дня реєстрації пенсійного фонду як фінансової установи та/або у разі ненадходження пенсійних внесків до пенсійного фонду протягом цього строку Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, приймає рішення про скасування реєстрації зазначеного пенсійного фонду як фінансової установи та подає позов до суду про ліквідацію такого пенсійного фонду.

Згідно абзацу 3 пункту 2 розділу XVIII Положення про Державний реєстр фінансових установ, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003р. № 41, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.09.2003р. за №797 8118 виключення недержавного пенсійного фонду з Реєстру та анулювання Свідоцтва здійснюються у разі невиконання вимог частин першої і другої статті 12 Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" та/або ненадходження пенсійних внесків до пенсійного фонду протягом вісімнадцяти місяців.

Провівши системний аналіз зазначених норм права суд приходить до висновку, що вказаними нормами передбачено як підставу для скасування реєстрації зазначеного пенсійного фонду як фінансової установи та виключення недержавного пенсійного фонду з Реєстру та анулювання Свідоцтва у разі невиконання вимог частин першої і другої статті 12 Закону України "Про недержавне пенсійне забезпечення" та/або ненадходження пенсійних внесків до пенсійного фонду протягом вісімнадцяти місяців.

Тобто, в даному випадку мова йде про альтернативні умови для настання юридичних наслідків для фінансової установи, які можуть наступити як разом так і окремо. Законодавець в даному випадку відлік 18 місяців ненадходження пенсійних внесків до пенсійного фонду не ставить в залежність від дня реєстрації пенсійного фонду.

Початком строку стосовно ненадходження пенсійних внесків до пенсійного фонду протягом вісімнадцяти місяців не є реєстрація пенсійного фонду як фінансової установи, а будь-який вісімнадцятимісячний період, протягом якого не надходять пенсійні внески до пенсійного фонду.

Окрім того, частина 5 статті 12 Закону України “Про недержавне пенсійне забезпечення” застосована відповідачем у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, що також узгоджується з правовою позицією про дію закону в часі.

Зокрема, в рішеннях Конституційного суду України №1-зп/1997 від 13.05.1997 р., №1-рп/1999 від 09.02.1999 р., №3-рп/2001 від 05.05.2001 р. зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 20.07.2015 р. по справі № 826/7723/15 за позовом Непідприємницького товариства «Корпоративний недержавний пенсійний фонд «Корпоративний стандарт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про визнання протиправним та скасування розпорядження № 681 від 09.04.2015 р. «Про виключення НТ «КНПФ «Корпоративний стандарт» з Державного реєстру фінансових установ щодо виключення позивача з Державного реєстру фінансових установ та анулювання свідоцтва про реєстрацію фінансової установи і поновити НТ «КНПФ «Корпоративний стандарт» у статусі фінансової установи, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2015 р., в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд виходив із того, що при винесенні Розпорядження № 681 Нацкомфінпослуг правомірно застосувала абз. 3 п. 2 р. XVIII Положення про Державний реєстр фінансових установ, оскільки вищевказане положення не суперечить частині 5 статті 12 Закону України “Про недержавне пенсійне забезпечення”.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про ліквідацію є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 94, 159, 163, 165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва суд, –

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку задовольнити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук