Справа № 287/21/16-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Винар Л.В.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" грудня 2016 р. Справа № 287/21/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Капустинського М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "25" жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити виплату пенсії ,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області відновити їй виплату пенсії з 01.06.2015 року, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області стосовно відмови у виплаті ОСОБА_3 пенсії згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3, як інваліду третьої групи загального захворювання, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 01.06.2015 року по 31.12.2015 року включно.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3, як інваліду третьої групи загального захворювання, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01.01.2016 року .

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено матеріалами справи, позивач працює на посаді начальника відділу фінансово-господарського забезпечення головний бухгалтер управління агропромислового розвитку Олевської районної державної адміністрації Житоимрської області. Із 13.10.2011 року їй призначено пенсію, як інваліду 3 групи загального захворювання, у відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Починаючи з 01.04.2015 року позивачу перестала виплачуватись призначена пенсія, у зв"язку із чим позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області.

Листом № 1563/02 від 18.04.2016 року відповідач відмовив позивачу у виплаті пенсії з посиланням на Закон України від 02.03.2016 року № 213-VIII та повідомив про відсутність підстав отримання пенсії до кінця 2015 року та з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, а саме про неможливість одночасного перебування на державній службі та виплати пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.6 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Так, 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIIІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачуєтьсяя.

Пунктом п'ятим Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

Оскільки, Закон № 213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про державну службу".

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з 1 червня 2015 року особи, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, згідно з Законом України "Про державну службу", втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону № 1058-IV.

Така ж позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №333/6710/15-а від 24 травня 2016 року.

Оскільки позивач звернулася до суду 28.04.2016 року, тому враховуючи 6 місячний строк позовної давності, колегія суддів вважає, що саме з 28.10.2015 року (а не з 01.04.2015 року, як того вимагав позивач) виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Що ж до відновлення виплати пенсії починаючи з 01.01.2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 24.12.2015 року № 911, який набрав чинності з 01.01.2016 року, ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" викладено у новій редакції, зокрема передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Таким чином, законодавець з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року тимчасово обмежив виплату пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно до змін до ст.47 ч.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підставою для тимчасової невиплати пенсії є період роботи на посадах та на умовах передбачених серед іншого Законом України "Про державну службу".

Вказані норми Закону на час виникнення спірних правовідносин були діючими, рішенням Конституційного Суду України чи іншим законом скасовані не були, а отже підлягали обов'язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Крім того, у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 25 січня 2012 року № 3рп/2012 зробив висновок, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Таким чином, позивач отримувала раніше призначену пенсію, як посадова особа органу державної влади (місцевого самоврядування) - державний службовець, що працює на посаді та умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", а отже дія Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами у період служби в органах державної влади поширюється на неї в повному обсязі.

Відповідно до п.4 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним дій Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області щодо невиплати пенсії ОСОБА_3 у період з 28.10.2015 року.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області задовольнити частково.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від "25" жовтня 2016 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3 як інваліду третьої групи загального захворювання, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 28.10.2015 року по 31.12.2015 року.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3 як інваліду третьої групи загального захворювання, починаючи з 01.01.2016 року.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

М.М. Капустинський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Управління Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області вул.Свято-Миколаївська,31,м.Олевськ,Житомирська область,11002

- ,