Справа № 234/15072/16-а
Суддя: Літовка В. В.
Дата ухвалення: 2016-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/326/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Літовки В.В.,

секретар Троянчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Краматорськ та м. Словянськ ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 05.10.2016 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, який відправлений поштою 30.09.2016 р.

В уточненій позовній заяві вказує, що на нього постановою відповідача від 22.09.2016 року було накладено штраф у розмірі 255 грн., за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУ про АП. З вказаною постановою не згодний, вважає, що її було винесено незаконно та безпідставно. У постанові вказано, що він 22.09.2016 року о 02-10 год. в м. Краматорську по вул. Р. Люксембург біля буд.9 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21 «Вїзд заборонено», чим порушив п. 8.4 ПДР України. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки ПДР він не порушував, відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, що позбавило його можливості скористатися правами, закріпленими у ст.268 ч.1 КУпАП, відсутні свідки. На місці зупинки він не визнав себе винним. Просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення.

В судове засіданні позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить відмовити в задоволенні позову. Згідно його письмових заперечень, постанова в відношенні позивача була винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до ст.ст.276,278 КУпАП, п.5 Розділу ІІІ Наказу № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Свідками вчинення позивачем правопорушення є поліцейські ОСОБА_3, ОСОБА_4 Вважає, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження своєї невинуватості.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії постанови АР № 336087 від 22.09.2016 року у відношенні позивача відповідачем, накладено штраф у розмірі 255 грн. за те, що він 22.09.2016 року о 02-10 год. в м. Краматорську по вул .Р. Люксембург біля буд.9 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21 «Вїзд заборонено», чим порушив п. 8.4 «в» ПДР України.

Згідно ст. 283 КУ про АП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа, опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Статтею 280 КУ про АП передбачено, що орган ( посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно до ч.1,2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 293 КУ п АП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд, скасовує постанову і закриває справу, змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом із тим, словосполучення «на місця вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 «»Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місті вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення, застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Ч.3 ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Ч.3 ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст.283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, ст.276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресом 84391, м. Краматорськ, вул. Колгоспна 20 де розташоване Управління патрульної поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Гуков С.В. зупинив водія ОСОБА_1 22.09.2016 року о 02-10 годин у м. Краматорськ , вул. Рози Люксембург біля буд.9 та звинуватив його в тому, що він не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21 «Вїзд заборонено», та порушив п.8.4 в ПДР України.

22.09.16р. о 02-10 годин за тим же адресом, м. Краматорськ , вул. Рози Люксембург біля буд.9, інспектор Гуков С.В. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. І ст.122 КУпАП, хоча позивач не визнав себе винним.

Проте, інспектор Гуков С.В. положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

В даному випадку позивач не зміг скористатися своїми правами, передбаченими ч.1 ст. 268 КУ про АП, а саме юридичною допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, так як постанова була винесена на місці зупинки транспортного засобу.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст. 33 Кодексу).

Згідно з ч.1 ст. 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях закону визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями обєктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Позивач наполягає на тому, що 22 вересня 2016 р. о 2-10 годині він ПДР на вул. Рози Люксембург у м. Краматорську не порушував.

Відповідно до статті 9 КУ про АП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок , власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та ніші обставини , що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та її представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що оскаржувана постанова прийнята ним з дотриманням вимог КУпАП та дослідженням усіх доказів, що свідчили про вчинене позивачем порушення, та що позивач не надав жодного доказу на підтвердження своєї невинуватості.

Але суд не згоден з думкою відповідача в частині доказування винуватості, так як відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 8.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Разом з цим, відповідачем в підтвердження зазначених обґрунтувань не надано жодного доказу, передбачених статтею 251 КУпАП, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, крім письмового заперечення.

Таким чином, суд дійшов до висновку щодо не підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

При таких обставинах, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню, провадження по справі закрити.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 14, 159, 161,163 КАС України, ст. 247 КУ про АП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Краматорськ та м. Словянськ ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову АР № 336087 від 22.09.2016 року по справі про адміністративне правопорушення винесену інспектором роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Краматорськ та м.Словянськ ДПП ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУ про АП у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Справу про адміністративне провадження у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Постанову ухвалено та надруковано в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Головуючий суддя: