Справа № 810/3547/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року м. Київ №810/3547/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась з позовом Білоцерківська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Київській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу перед бюджетом в сумі 3750,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не сплачує у встановлений законодавством строк грошові зобов'язання зі сплати єдиного податку з фізичних осіб, в зв'язку з чим утворився податковий борг в розмірі 3750,00 грн., який позивач просить стягнути в примусовому порядку.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак направив до суду клопотання про розгляд справи у відсутність його представника за наявними матеріалами. Відповідно до наданого клопотання позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, та приймаючи до уваги те, що учасники судового процесу були належним чином проінформовані про дату, час і місце судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 20.04.2015 зареєстрований Сквирською районною державною адміністрацією Київської області в якості фізичної особи-підприємця, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №0003381.

Відповідач перебуває на обліку як платник податків та зборів в Сквирському відділенні Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, що підтверджується довідкою позивача від 06.12.2016.

Відповідач зареєстрований як платник єдиного податку ІІ групи відповідно до поданої заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 20.04.2015 року, вх.676/к від 28.04.2015 року (а.с.14-15).

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

При цьому, пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлює, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Разом з тим, згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом визнається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого у порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно зі статтею 16 ПК України платник податків зобов'язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України).

Приписами статті 49.2 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податків господарську діяльність у звітному періоді.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України від 02.10.2010 №2755-VI.

Відповідно до п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб, у яких обсяг доходу не перевищує 1500000 грн.

Згідно з п.295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої та другої групи сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше двадцятого числа (включно) поточного місяця.

При цьому, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої та другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності (пункт 295.2 статті 295 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 57.1 ст.57 ПК України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи, зокрема, зворотного боку інтегрованої картки платника на відповідача з єдиного податку слідує, що за відповідачем обліковується податковий борг з авансових платежів з єдиного податку за період з травня 2015 року по лютий 2016 року в сумі 2 500, 00 грн. (а.с. 46-49).

Отже сума податкового боргу відповідача з єдиного податку, який нараховано в інтегрованій картці платника на відповідача з єдиного податку за період з травня 2015 року по лютий 2016 року складає 2500, 00 грн.

Крім того, в період з 08.07.2015 по 23.02.2016 відповідачем проведені камеральні перевірки, за результатами яких прийняті податкові повідомлення-рішення, якими контролюючим органом визначено грошові зобовязання відповідача з єдиного податку.

Так, позивачем у відповідності до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст.76 ПК України було проведено камеральні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати відповідачем єдиного податку, за результатами проведених перевірок було складено акти камеральної перевірки єдиного податку фізичної особи-підприємця, а саме:

- від 08.07.2015 року № 803/17/НОМЕР_1 (а.с. 18-19);

- від 18.08.2015 року № 954/10-20/НОМЕР_1 (а.с. 21-23);

- від 16.09.2015 року № 1102/10-20/НОМЕР_1 (а.с. 25-27);

- від 28.09.2015 року №1172/10-20/НОМЕР_1 (а.с. 29-30);

- від 11.11.2015 року № 1408/10-20/НОМЕР_1(а.с.32-33);

- від 24.11.2015 року № 1549/10-20/349608438(а.с.35-36);

- від 23.12.2015 року №2029/10-20/349608438(а.с.38-39);

- від 10.02.2016 року №193/17-349608438(а.с.41-42);

- від 23.02.2016 року №257/10-23/349608438(а.с.44-45).

Вказаними актами камеральних перевірок встановлені порушення п.295.1 ст.295 ПК України щодо термінів сплати відповідачем авансового внеску з єдиного податку.

На підставі вищевказаних актів камеральних перевірок Тетіївською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області були прийняті податкові повідомлення-рішення (ППР) форми «Ш», а саме:

- від 08.07.2015 року № на суму штрафних (фінансових) санкцій 121,80 грн. (а.с.16);

- від 08.07.2015 року № на суму штрафних (фінансових) санкцій 121,80 грн. (а.с.17);

- від 18.08.2015 року № на суму штрафних (фінансових) санкцій 121, 80 грн. (а.с.20);

- від 17.09.2015 року № на суму штрафних (фінансових) санкцій 121,80 грн. (а.с.24);

- від 06.10.2015 року № на суму штрафних (фінансових) санкцій 121,80 грн. (а.с.28);

- від 11.11.2015 року № на суму штрафних (фінансових) санкцій 121,80 грн. (а.с.31);

- від 26.11.2015 року № на суму штрафних (фінансових) санкцій 121,80 грн. (а.с.34);

- від 28.12.2015 року № на суму штрафних (фінансових) санкцій 121,80 грн. (а.с.37);

- від 10.02.2016 року № 005961701 на суму штрафних (фінансових) санкцій 137,80 грн. (а.с.40);

- від 23.02.2016 року № на суму штрафних (фінансових) санкцій 137,80 грн.(а.с.43).

Дані податкові повідомлення-рішення були отримані відповідачем особисто, про що свідчить його особистий підпис на корінці податкових повідомлень-рішень. Відомостей щодо оскарження відповідних податкових повідомлень-рішень у судовому чи адміністративному порядку суду не було надано.

Сума податкового боргу, який виник на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень складає 1250,00 грн.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3статті 54 цього Кодексу, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Статтею 58 ПК України визначено, що у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У разі зменшення (збільшення) контролюючим органом суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платнику податків надсилаються (вручаються) окремі податкові повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК України, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Пунктами 56.2, 56.3 статті 56 ПК України передбачено, що у разі, коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (та у разі потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк (підпункт 56.17.1 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України).

Згідно з приписами підпункту 56.17.5 пункту 56.17 статті 56 ПК України, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Оскільки відповідач не оскаржував прийняті податковим органом податкові повідомлення-рішення, грошові зобовязання з єдиного податку відповідача є узгодженими.

Таким чином загальна сума податкового боргу з єдиного податку фізичної особи-підприємця, що утворився у звязку з несплатою як самостійно визначених податкових зобовязань так і донарахованих контролюючим органом грошових зобовязань складає 3750,00 грн. (2500,00 грн. + 1250,00 грн.).

Згідно з пунктом 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

З метою погашення податкового боргу, відповідно до статті 59 Податкового кодексу України та Порядку направлення органами податкової служби вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.10.2012 №1113 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.11.2012 за №1909/22221, відповідачу на адресу, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, була направлена податкова вимога №340-23 від 03.03.2016 року на суму 3 750, 00 грн., однак рекомендована кореспонденція, направлена на адресу відповідача 16.03.2016 року, повернулась з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.50, 51).

Згідно з довідкою Сквирського відділення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №666/9/10/10-20-25-024 від 06.12.2016 року на час розгляду справи в суді податковий борг у сумі 3750,00 грн. відповідачем самостійно не сплачений.

Згідно з п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку-фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Таким чином, враховуючи підтвердження матеріалами справи наявності податкового боргу відповідача та дотримання податковим органом законодавчо встановленої процедури стягнення податкового боргу, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача.

Щодо способу захисту права позивача за позовом суд зазначає наступне.

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Крім того, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до абз. 1 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд вирішуючи питання про погашення за рахунок платника податків податкового боргу, яке здійснюється шляхом стягнення коштів з рахунків банку або за рахунок готівки, приймає рішення про стягнення з боржника коштів в рахунок погашення податкового боргу.

Всупереч положенням ст. 71 КАС України відповідачем не надано доказів сплати заборгованості, у зв'язку з чим сума податкового боргу підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, і відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 0900, м. Сквира, Київської області, провулок Горького, буд. 60) 3 750,00 грн. (три тисячі сімсот пятдесят гривень 00 коп.) в рахунок погашення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.