Справа № 337/4996/16-а
Суддя: Гнатик Г. Є.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 337/4996/16-а
Провадження № 2а/337/236/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2016 року суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Гнатик Г.Є., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій противоправними, покладання зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом.

У позові вказала, що вона з 09.12.2003 року перебуває на обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя та отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку, на пільгових умовах у відповідності до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 10.07.2016 року вона набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки досягла 57,6 років. 08.11.2016р. вона звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак листом від 23.11.2016 року відповідач відмовив їй в призначенні пенсії за віком на загальних підставах, посилаючись на те, що вона вже отримує таку пенсію.

Вважає таку відмову протиправною, оскільки пенсію за віком на пільгових умовах вона отримує у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», пільгова пенсія за віком Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена. З приводу призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вона звернулася вперше, тому така пенсія повинна бути призначена в розмірі, розрахованому відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року зверненню з заявою про призначення пенсії за віком, тому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні їй пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2013, 2014, 2015 роки, зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за віком з 08.11.2016 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком 2013, 2014, 2015 роки та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, стягнути з відповідача судові витрати.

20.12.2016 року по зазначеній справі було відкрито скорочене провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

27.12.2016 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача на адміністративний позов, в яких зазначено, що відповідач з доводами викладеними у позові не згодний, оскільки з 09.12.2003 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який є основним Законом, що регулює правові відносини з приводу пенсійного забезпечення. Саме вказаним Законом визначаються види пенсійних виплат - пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання, пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія за віком є основним видом пенсії. При цьому, раніше діюче законодавство України передбачало деякі пільги щодо умов виходу на пенсію за віком. Зокрема, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років. Позивачка скористалася своїм правом на вихід на пенсію за віком на пільгових умовах і пенсія їй була призначена з 09.12.2003 року. Позивачка після виходу на пенсію, продовжувала працювати та кожні 2 роки зверталася до УПФУ з заявою про перерахунок пенсії у відповідності положень ст.. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що позивача стосуються судової практики щодо призначення пенсії за віком особам, які раніше отримували пенсію за вислугу років, а тому у задоволені позову просить відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачці з 09.12.2003 року призначена пільгова пенсія за Списком № 1, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-XII). У зв'язку з досягненням пенсійного віку 08.11.2016 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV) із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, як встановлено приписами ч.2 ст. 40 цього Закону.

Листом № 224/с-9 від 23.11.2016 року відповідачем відмовлено у призначені пенсії з посиланням на те, що їй вже призначена пенсія за віком, не погодившись з чим позивачка звернулася до суду із позовом.

Відповідно до «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З матеріалів справи вбачається, що позивачці 09.12.2003 року було призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1) відповідно до п. «а» ст.13 Закону України №1788- XII.

Згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_1 народилася, 09 грудня 1958 року, та досягла віку з якого, особи мають право на призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, скориставшись правом наданим позивачці вищевказаним Законом, після досягнення 57 років 6 місяців, позивачка надала заяву 08.11.2016 року до відповідача про призначення іншого виду пенсії - пенсії за віком.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийняті інших або нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Частина третя статті 45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку, яку на даний час отримує позивач зазначеним законом не передбачена, а передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення».

ОСОБА_1 було призначено пільгову пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» вона звернулася вперше 08.11.2016 року.

Пільгова пенсія зі зниженням пенсійного віку - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - пенсія за віком. Враховуючи той факт, що позивачка жодним із видів загально передбаченої пенсії не користувалася раніше, то право на пенсію за віком виникло у неї вперше 09.06.2016 року в даному випадку перехід на інший вид пенсії не відбувається, і тим більше не можна вважати, що позивачка на даний час отримує пенсію за віком на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення»( №1058-IV) заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 3 ст.45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника), на інший.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» при призначенні пенсії за віком, застосовується показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч.1 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку; вимогам ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років, та вимогам абзацу 1 ч.1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв, та вимогам частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Отже, судом встановлено, що в порушення вимог діючого законодавства, УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя неправомірно було відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

За таких умов, позовні вимоги ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26, ч.2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», про перерахунок та виплати різниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача судових витрат, судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно квитанції № 2526 від 14.12.2016 року, сплатила судовий збір за подання позову до Хортицького районного суду м.Запоріжжя в розмірі 551 грн. 20 коп. (а.с. 1). Також між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 14.12.2016 року був укладений договір № 448 про надання юридичних послуг (а.с. 14), згідно якого ОСОБА_1 сплатила адвокату ОСОБА_2 за надану правову допомогу суму 1500 грн., що підтверджується розрахунком витрат на правову допомогу та квитанціями про оплату правової допомоги (а.с. 15, 16).

Згідно зі ст.87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України (в редакції чинній на момент прийняття постанови по справі), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 87, 94 КАС України, судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 551 грн. 20 коп., та витрат на правову допомогу у сумі 1500 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 159-163, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до ст.26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2013, 2014, 2015 роки протиправною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.11.2016 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком 2013, 2014, 2015 роки та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик