Справа № 185/6896/15-а (2-а/185/15/16)
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 грудня 2016 року м. Київ К/800/30818/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію у зв'язку з втратою годувальника,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, що у січні 2016 року звернулася до управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення ОСОБА_2 (доньці ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.) пенсії у зв'язку з втратою годувальника, проте отримала відмову (лист від 10.02.15р. №2067/05/18), з огляду на відсутність необхідного страхового стажу у годувальника (ОСОБА_3.) для призначення такого виду пенсії. Вважаючи відмову незаконно, просила: визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника на неповнолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області призначити пенсію у зв'язку в втратою годувальник на неповнолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області подало касаційну скаргу, в якій просило скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності (в даному випадку 9 років), а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років (пункт 2 частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Відмовляючи у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника, управління Пенсійного фонду України в м. Павлограді та Павлоградському районі Дніпропетровської області вказувало на наявність у ОСОБА_3 страхового стажу 6 років 5 місяців 26 днів (відповідачем не було зараховано страховий стаж за період з вересня 2004 року по грудень 2010 року у зв'язку з відсутністю відповідних звітів), що є недостатнім для призначення зазначеного вище виду пенсії.

Водночас, дослідивши у судовому засіданні копії квитанцій та довідку відповідача від 15.01.2016 року щодо перерахування ОСОБА_3 з вересня 2004 року по грудень 2010 року страхових внесків, судами попередніх інстанцій встановлено факт сплати останнім страхових внесків у спірний період. Доводи ж управління Пенсійного фонду щодо незарахування страхового стажу з підстав неподання звітів не узгоджуються з вимогами пункту 5 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, який передбачав застосування до страхувальників виконавчими органами Пенсійного фонду фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду, а тому, з огляду на наведені вимоги закону, незарахування Управлінням ОСОБА_3 із зазначених підстав періоду страхового стажу, за який сплачено страхові внески, та, відповідно, відмову у призначенні пенсії в зв'язку з відсутністю в годувальника на день смерті необхідного страхового стажу (9 років), є неправомірним.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, що подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник