Справа № 135/1654/16-а
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/1654/16-а
Провадження № 2-а/135/28/16
ПОСТАНОВА

іменем України

27.12.2016 м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Паладій В.П.,

з участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України у місті Ладижин Вінницької області про зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області про зобовязання вчинити дії. Вказала, що 16.06.2007 року вона вийшла на пенсію за віком, як державний службовець. На день подання заяви на призначення пенсії вона працювала на державній службі спеціалістом 1 категорії Управління державного казначейства у м. Ладижині Вінницької області. Їй була призначена пенсія державного службовця в розмірі 83 % від заробітної плати, але без урахувань «інших виплат», що містяться у довідці від 23.05.2016 року №03-78/715. Дана довідка містить колонку «інші виплати», а саме: 2005 рік 2205,61 грн.; 2006 рік 4006,87 грн.; 2007 рік 6542,80 грн.. З них матеріальна допомога на оздоровлення і вирішення соціально-побутових потреб складає 6093,20 грн.; відпускні 4204,82 грн.; індексація 258,38 грн.; доплата за тимчасово відсутнього працівника 2398,88 грн.. 14.07.2016 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням «інших виплат», зазначених в довідці.

Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області своїм листом №672/06-31/02 від 14.07.2016 року відмовило провести перерахунок її пенсії. Тому вона звернувся до суду з даним позовом та після уточнення позовних вимог просила: визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Ладижині Вінницької області неправомірними про відмову у перерахунку пенсії в розмірі 83 % від суми заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, соціально-побутових питань, відпускних, індексації заробітної плати та доплати за тимчасово відсутнього працівника; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 14.07.2016 року в розмірі 83 % від суми заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, соціально-побутових питань, відпускних, індексації заробітної плати та доплати за тимчасово відсутнього працівника.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Позивач вказала, що розрахунок її заробітку для призначення пенсії проводився виходячи з останніх 24 місяців її роботи. Окрім іншого, їй також виплачувалась надбавка за роботу, що вона виконувала за тимчасово відсутнього працівника.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в поданих запереченнях. В письмових запереченнях вказано, що позов не визнають, мотивуючи це тим, що відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889, який набрав чинності 01.05.2016 року, зокрема, ст. 90 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно із п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889 , Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723, крім ст. 37, що застосовується для осіб, зазначених у п.10,12 Закону №889, визнано таким, що втратив чинність. Тому враховуючи, що звернення за перерахунком пенсії ОСОБА_4 надійшло 14.07.2016 року, відповідно до чинного на даний час законодавства, відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсійної виплати позивача. Також зазначено, що форма наданої ОСОБА_4 довідки про складові заробітної плати не відповідає встановленій формі, які подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». На момент призначення пенсії, 21.06.2007 року, розрахунок пенсійної виплати було проведено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 200 року зі змінами. Врахування індексації та матеріальної допомоги для обчислення заробітної плати державним службовцям даною Постановою не передбачалося. Тому відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши докази та давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 16.06.2007 року вийшла на пенсію за віком, як державний службовець. На день подання заяви на призначення пенсії вона працювала на державній службі в Управлінні Державного казначейства у м. Ладижині ГУДКУ у Вінницькій області. Їй була призначена пенсія державного службовця в розмірі 83 % від заробітної плати. При призначенні пенсії не було враховано матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексацію, доплату за тимчасово-відсутнього працівника. 14.07.2016 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням «інших виплат», надавши при цьому довідку Управління Державної казначейської служби України у м. Ладижині Вінницької області про складові заробітної плати від 23.05.2016 року № 03-78/715, що містить графу «інші виплати» із розшифровкою складових. Листом УПФ України в м. Ладижин від 14.07.2016 року №672/0631/02 позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії.

Вказані обставини визнано представником відповідача в судовому засіданні.

Із довідки №03-78/715 про складові заробітної плати, виданої 23.05.2016 року Управлінням Державної казначейської служби України у м. Ладижин Вінницької області, вбачається, що міститься графа «інші виплати», із розшифровкою складових, а саме: матеріальна допомога 6093,20 грн.; відпускні 4204,82 грн.; індексація 258,38 грн.; доплата за тимчасово відсутнього працівника 2398,88 грн.

Викладене підтверджується і довідкою № 03-78/750 виданої 02.06.2016 року, про те що ОСОБА_4 працювала за посадою спеціаліста 1 категорії, за якою їй нараховувалась заробітна плата з якої призначено пенсію, з 01.06.2005 року .

З листів про надання інформації № 03-08/1001 від 01.09.2016 року та № 03-08/1214 від 22.11.2016 року Управлінням Державної казначейської служби України у м. Ладижин вбачається, що вказано складові заробітної плати ОСОБА_4 з 01.06.2005 року до 01.06.2007 року, зокрема, до «інших виплат» включено матеріальна допомога 6093,20 грн.; відпускні 4204,82 грн.; індексація 268,38 грн.; доплата за тимчасово відсутнього працівника 2398,88 грн.

Тобто вказаними листами уточнено і виправлено інформацію про суму індексації 268,38 грн., а не так як помилково зазначалось раніше 258,38.

З листа про надання інформації №03-08/1291 від 14.12.2016 року та з уточнюючого листа №03-08/1339 від 26.12.2016 року вбачається, що виплачена ОСОБА_4 матеріальна допомога на загальну суму 6093,20 грн. за період з 01.06.2005 року до 01.06.2007 року складається із матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань.

Із вказаних довідок видно, що на всі виплати, що включені в довідки, нараховувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Також, в судовому засіданні судом оглянуто пенсійну справу ОСОБА_4, надану управлінням Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області, з якої вбачається, що їй було призначено пенсію державного службовця у розмірі 83% від суми заробітної плати, на які нараховувався збір на обовязкове державне пенсійне страхування згідно статті 37 Закону № 3723-XII. При призначенні пенсії не було враховано матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексацію, доплату за тимчасово-відсутнього працівника.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд дійшов таких висновків.

Відповідно до змісту статті 37 Закону України "Про державну службу" N3723-XII від 16.12.1993 року (далі по тексту Закон № 3723-XII ) (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі, розмір пенсії збільшувався на один відсоток заробітку, але не більше як 90 відсотків заробітку.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін, при розрахунку пенсії позивача не було враховано до суми заробітної плати для призначення пенсії суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати та доплати за тимчасово відсутнього працівника.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею другою цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Тобто нормами вказаної статті передбачено й можливість включення до складу зарплати державного службовця й інших надбавок. Одна з таких надбавок встановлена статтею 105 КЗпП України, відповідно до якої передбачено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, установі, організації поряд з своєю роботою, додаткову роботу або обовязки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до заробітної плати (доходу) враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11); у постанові від 28.05.2013 року (справа № 21-97а13); у постанові від 10.12.2013 року (справа №21-348а1) та від 17.12.2013 року (справа №21-445а13), які згідно статті 244-2 КАС України є обовязковими для застосування.

Крім того, вирішуючи питання про можливість проведення перерахунку пенсії позивачу на даний час, суд враховує таке.

Щодо застосування положень наведеного Закону № 3723-XII в часі, суд виходить з того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на неможливість проведення перерахунку пенсії позивача у звязку із втратою чинності Закону № 3723-XII, оскільки відповідачем було застосовано нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 вересня 2013 року у справі № К/800/12309/13.

Як встановлено судом, предметом спору, зокрема, є право позивача на отримання пенсії відповідно до закону, що діяв на час призначення пенсії, із урахуванням складових заробітної плати, яку позивач отримував перед виходом на пенсію.

При цьому, судом встановлено те, що право на звернення із заявою про перерахунок пенсії у позивача виникло ще в 2007 році, одразу після призначення пенсії.

З огляду на те, що пенсійні виплати є періодичними платежами, які позивач отримує досьогодні, тому позивач не втратив права на перерахунок пенсії, призначеної у 2007 році, із врахуванням при цьому всіх складових заробітної плати з яких сплачено страхові внески.

Разом з тим, відповідно до чинного законодавства, перерахунок пенсії здійснюється на підставі документів, поданих пенсіонером до управління Пенсійного фонду, а тому відповідач не мав можливості перерахувати пенсію позивачу з моменту виникнення у нього права на такий перерахунок, оскільки у нього не було відомостей про складові заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески. Що перевірено судом, та вбачається із пенсійної справи, яка містить довідку про складові заробітної плати, яка надавалась позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії в 2007 році.

В даному випадку, право позивача підлягає захисту з моменту його звернення до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, та наданням довідки про усі складові заробітної плати, а саме з 14.07.2016 року.

Заперечення відповідача про те, що позивачем не надано довідки встановленого зразка не мають вирішального значення при розгляді даного спору, оскільки надана позивачем при зверненні 14.07.2016 року із заявою про перерахунок пенсії довідка про складові заробітної плати містить всі складові заробітної плати позивача, на які нараховані страхові внески, зокрема й ті, що не були враховані при призначенні пенсії.

При цьому, помилкове зазначення в довідці від 23.05.2016 року Управлінням Державної казначейської служби в м. Ладижин суми індексації 258,38 грн., замість правильної суми 268,38 грн., що було встановлено при проведенні перевірки управління Пенсійного фонду України у місті Ладижин, не може бути підставою для відмови в задоволенні даного позову, оскільки в подальшому інформація по сумі індексації була уточнена.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що до суми заробітної плати для призначення пенсії позивачу підлягають врахуванню всі суми заробітку, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, - матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, сума індексації заробітної плати та доплата за тимчасово відсутнього працівника.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відмова управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області, викладена у листі №672/06-31/02 від 14.07.2016 року, щодо перерахунку ОСОБА_4 з 14 липня 2016 року пенсії державного службовця з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, доплати за тимчасово відсутнього працівника, є протиправною.

Разом з тим, вимоги позивача про врахування при перерахунку пенсії, окрім іншого, і суми відпускних, є безпідставними. Оскільки відповідно до законодавства заробітна плата є винагородою за виконану роботу та працю. А відпустка є часом відпочинку (глава 5 КЗпП України), незважаючи на те, що такий час відпочинку може оплачуватись. Пенсія державного службовця залежить від розміру отриманої заробітної плати з якої сплачені страхові внески.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням інших складових заробітної плати, натомість позовні вимоги позивача суд вважає частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідач доказів, які б спростували вищезазначені доводи позивача, чи вказували б на правомірність свого рішення про відмову у призначенні пенсії не навів.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати із Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 122, 159-163, 167, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Ладижині Вінницької області щодо перерахунку з 14.07.2016 року ОСОБА_4 пенсії державного службовця з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, доплати за тимчасово відсутнього працівника.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Ладижині Вінницької області з 14.07.2016 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_4 пенсії державного службовця відповідно до чинного на час призначення пенсії законодавства в розмірі 83 % від суми заробітної плати з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, доплати за тимчасово відсутнього працівника.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 551, 20 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: