Справа № 808/2057/16
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"14" грудня 2016 р. справа № 808/2057/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ інвест"

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2016 р. у справі №808/2057/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ інвест"

до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області щодо обмеження доступу до офісного приміщення ТОВ "Газ інвест", а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати незаконною бездіяльність Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області щодо залишення без відповіді та задоволення заяви про доступ до приміщення TOВ "Газ інвест", а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області надати ТОВ "Газ інвест" дозвіл на постійний доступ до орендованого приміщення, а саме: квартири адресою: АДРЕСА_2, для відновлення роботи товариства.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2016р. в задоволенні позову відмовлено повністю. Постанова мотивована тим, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач, зокрема, зазначив, що ТОВ "Газ інвест" зареєстровано та здійснює свою діяльність за адресою: м. Запоріжжя, в ГагарінаАДРЕСА_3.

Приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, підприємство використовує в цілях функціонування адміністративного офісу на підставі договору оренди № 131 від 28.05.2009 року, укладеного між ТОВ "Газ інвест" та ОСОБА_1

ОСОБА_2, якому зазначена квартира належить на праві приватної власності.

На підставі договору іпотеки №966-190412/1 від 19.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 іпотекодавець (ОСОБА_1В.) в забезпечення виконання зобов'язань передав банку (ПАТ "Європейський газовий банк") належну йому на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_4.

На виконанні у відділі державної виконавчої служби Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження №49477977 з примусового виконання виконавчого листа від 22.10.2015 року № 335/9238/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Європейський газовий банк" 1 049 093,11 грн.

24.06.2016 року в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_4 було описано та арештовано квартиру за адресою: АДРЕСА_5, опечатано кожну кімнату та приміщення шляхом наклеювання наліпок на двері.

У зв'язку із зазначеним, з 24.06.2016 року діяльність ТОВ "Газ інвест" фактично зупинено, працівники перебувають у вимушеному прогулі.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

24.06.2016 року ТОВ "Газ інвест" звернулося до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області з проханням надати доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_5, для продовження функціонування діяльності ТОВ "Газ інвест", однак відповіді від Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області так і не отримало.

Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області листом (вих. № 1223/2 від 11.07.2016 року) повідомило, що у зв'язку з неявкою до державного виконавця 07.07.2016 року боржника ОСОБА_5 питання щодо доступу до зазначеного приміщення буде вирішено пізніше.

Однак, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області не викликався.

29.06.2016 року ТОВ "Газ інвест" вдруге звернулося до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області з проханням надати доступ до приміщення, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_6 для продовження функціонування діяльності ТОВ "Газ інвест", однак і на це звернення наше підприємства відповіді не отримало.

На думку позивача, в матеріалах справи наявні всі докази на підтвердження порушення державними виконавцями приписів Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ТОВ "Газ інвест" зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа 23.11.2001р. Виконавчим комітетом Запорізької міської ради та знаходиться за адресою: 69005, АДРЕСА_7, керівник ОСОБА_1.

Згідно із технічним паспортом БТІ квартира №12 в житловому будинку 3 по вул. Гагаріна, загальною площею 138,75 кв. м належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міськнатокругу ОСОБА_6 27.02.2009р.

На підставі укладеного між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ "Газ інвест" (Орендар) договору оренди квартири №131 від 01.10.2009р. та підписаного сторонами за договором акту приймання-передачі, вказане нерухоме майно для використання з метою функціонування адміністративного офісу передано позивачу.

На примусовому виконанні у Вознесенівському ВДВС перебувало виконавче провадження №49477977 з примусового виконання виконавчого листа №335/9238/14-ц 2/335/100/2015. виданого 22.10.2015р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ "Європейський ОСОБА_8" заборгованості у розмірі 1 049 093,11 грн.

24.06.2016р. в ході проведення виконавчих державним виконавцем Кошкальда Є.А. було описано та арештовано квартиру за адресою: АДРЕСА_6, опечатано кожну кімнату та приміщення шляхом на клеєння наліпок на двері, про що складений акт. Згідно з актом державного виконавця квартиру передано на відповідальне зберігання боржнику ОСОБА_1, що підтверджується його підписом у відповідній графі акту.

30.06.2016р. на адресу Вознесенівського ВДВС надійшла заява ТОВ "Газ інвест" від 29.06.2016р., у якій зазначає, що на теперішній час робота зупинена, внаслідок простою товариство кожен день несе збитки, у зв'язку із чим просило надати доступ до приміщення.

Листом від 11.07.2016 №1223-1/2 відповідач повідомив позивача, що з метою вирішення питання щодо доступу до описаного, арештованого та опечатаного приміщення на 07.07.2016р. боржника - відповідального зберігача викликало до відділу, проте у зв'язку з неявкою ОСОБА_1 до відділу вирішується питання щодо передачі описаного, арештованого та опечатаного приміщення на відповідальне зберігання третій особі, після чого буде вирішено питання щодо доступу до даного приміщення.

У подальшому 07.09.2016р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №49477977 у зв'язку із повною сплатою суми заборгованості у розмірі 1049093,11 грн., припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

За висновком суду першої інстанції позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки:

- обмежуючи доступ до арештованого приміщення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. №606-XIV;

- листом відповідача від 11.07.2016р. №1223-1/2 було надано відповідь на заяву позивача про доступ до приміщення;

- чинність арешту майна боржника припинено та скасовано інші заходи примусового виконання у зв'язку із сплатою боржником суми заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, на підставі наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Вознесенівському ВДВС перебувало виконавче провадження №49477977 з примусового виконання виконавчого листа №335/9238/14-ц 2/335/100/2015, виданого 22.10.2015р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Європейський ОСОБА_8" заборгованості у розмірі 1 049 093,11 грн.

В процесі здійснення вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_8, у якому здійснює свою господарську діяльність ТОВ "Газ інвест".

Згідно матеріалів справи, ТОВ "Газ інвест" використовує приміщення на підставі договору оренди квартири №131 та акту приймання-передачі від 01.10.2009р. між ОСОБА_1 та ТОВ "Газ інвест".

Відповідно до ч.2 ст.793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч.1 ст.794 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ч.2 ст.220 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦК України).

Відповідно до матеріалів справи, сторонами договору оренди квартири №131 від 01.10.2009р. не були дотримані вимоги ч.2 ст.793 ЦК України щодо його нотаріального посвідчення. Будь-які відомості, що свідчать про те, що договір оренди квартири №131 від 01.10.2009р. судом було визнано дійсним також відсутні та позивачем не були надані.

З наведеного вбачається, що договір оренди квартири №131 від 01.10.2009р. відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України є нікчемним. На час виникнення спірних правовідносин права позивача на використання офісного приміщення, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1, не було порушено, оскільки ТОВ "Газ інвест" не мало законних підстав використовувати це приміщення для здійснення своєї діяльності.

Згідно із частиною другої вказаної статті Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право:

- безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища (п.4);

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п.5).

Частинами першою та другою статті 57 Закону № 606-X1V передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У відповідності до частин п'ятої та шостої статті 57 Закону № 606-XIV про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

З метою виконання рішення суду у повному обсязі та збереження майна, яке належить боржнику державним виконавцем було описано та арештовано майно боржника, опечатано кожну кімнату та приміщення шляхом на клеєння наліпок на двері про що складено відповідний акт.

Отже, здійснюючи опис та арешт майна боржника, а також обмежуючи доступ до арештованого приміщення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV.

Судом встановлено, що на заяву позивача про доступ до приміщення листом від 11.07.2016р. №1223-1/2 відповідач надав відповідь, що було підтверджено представником відповідача у судовому засіданні суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ інвест" залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 14.09.2016 р. у справі №808/2057/16 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов