Справа № 826/16585/16
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

21 грудня 2016 року м. Київ № 826/16585/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Шереметьєвій Т.В., розглянувши у судовому засіданні заяву про забезпечення позову у справі

за позовомПовного товариства «Велта П.М.С.Г. «Гарант-Сервіс»
доКиївської митниці ДФС України
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, скасування рішень,

за участю представників сторін:

від позивача: Івашкевич Ю.П.;

від відповідача: Чернявська О.Д.

ВСТАНОВИВ:

Повне товариство «Велта П.М.С.Г. «Гарант-Сервіс» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Київської митниці ДФС України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, скасування рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 28.10.2016 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи.

В судовому засіданні позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- зупинити дію акту про настання гарантійного випадку № 038014 від 21.11.2016 р. та вимоги від 24.11.2016 р. щодо сплати грошових коштів, забезпечених фінансовою гарантією № 1102-00009-01-301115 від 30.11.2015 р.;

- заборонити відповідачу та/або Державній фіскальній службі України вчиняти будь-які дії, які будуть направлені на припинення приймання від гаранта органами доходів і зборів України фінансових гарантій до моменту прийняття остаточного судового рішення по позовним вимогам позивача;

- припинити нарахування пені, передбаченої статтею 302 Митного кодексу України, якщо така нараховувалася, з моменту початку розгляду справи та до прийняття судом остаточного рішення по позовним вимогам позивача.

Необхідність забезпечення позову обумовлена тим, що в разі задоволення позову, відновлення порушених прав позивача буде унеможливлене або потребуватиме значних зусиль, часу та витрат на повернення сплачених коштів, а враховуючи те, що кошти, які позивач повинен сплатити по актам про настання гарантійного випадку неможливо буде повернути назад через відсутність процедури повернення коштів органами доходів і зборів України даних коштів. Крім цього, несплата коштів за вимогами Київської митниці ДФС України може призвести до одностороннього припинення, укладеної між сторонами угоди і як наслідок припинення приймання від гаранта митними органами фінансових гарантій та припинення діяльності ПТ "Велта П.М.С.Г. "Гарант-Сервіс".

Окрім того, представник позивача вказав, що ознаки неправомірності оскаржуваних рішень (дій) щодо сплати коштів за гарантійними документами є очевидними, оскільки в даний момент по відношенню до осіб, яким надавалася фінансова гарантія проходять слідчі дії та відкрито кримінальне провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вжиття заходів забезпечення позову заперечував.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Для застосування заходів забезпечення адміністративного позову обов'язковою умовою є встановлення судом хоча б однієї із таких обставин: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з абз. 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. N 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2015 р. та 22.06.2015 р. ПП «Велта П.М.С.Г. «Гарант-Сервіс» були надані фінансові гарантії № 1102-00006-310515, № 1102-00007-220615 на переробку за межами митної території ТОВ «Управлінська компанія» товару «Відходи електронного брухту у вигляді плат від електронної, обчислювальної та побутової техніки, що містять дорогоцінні метали (золото, срібло)» за митними деклараціями № 125120105/2015/310929 від 03.06.2015 р., № 125120105/2015/312304 від 23.06.2015 р.

Товар за вказаними гарантіями і митними деклараціями не прибув у митницю призначення - митний пост «Бориспіль-аеропорт» Київської міської митниці ДФС України і знаходиться за межами митної території України.

За фактом вчинення ТОВ «Управлінська компанія» і третіми особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство), СВ Дніпровського УП ГУ НП у м.Києві відкрито кримінальне провадження (ЄДР за номером 0000105 від 29.06.2016 р.), а також Дніпровським управлінням поліції Головного Управління Національної поліції у м.Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0009492 по кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про що було повідомлено відповідача.

20.10.2016 р. позивачем отримано оформлені Київською митницею ДФС України акти про настання гарантійного випадку № 1 від 11.10.2016 р., № 2 від 11.10.2016 р., а 24.10.2016 р. № 038010 від 13.10.2016 р. та вимоги про сплату коштів за гарантійним документом № 1102-00006-310515 код від 31.05.2015 р. та № 1102-00007-220615 код від 22.06.2015 р. та № 1102-00008-01-221015 код від 22.10.2015 р. за гарантією на суму 533 382,13 грн., 501 902,09 грн. та 1 197 689,03 грн.

Окрім того, позивачу було направлено вимогу про сплату коштів за гарантійним документом № 1102-00009-01-301115 від 30.11.2015 р. за гарантією на суму 212 936,46 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 311 Митного кодексу України, гарант зобов'язаний не пізніше трьох банківських днів, наступних за днем отримання вимоги та документів, що підтверджують настання гарантійного випадку, перерахувати належну суму митних платежів до державного бюджету.

Частиною 6 ст. 311 Митного кодексу України передбачено, що у разі порушення строку перерахування коштів у рахунок сплати митних платежів відповідно до вимоги органу доходів і зборів гаранти несуть відповідальність (у тому числі передбачену Податковим кодексом України) як особи, відповідальні за сплату забезпечених гарантією сум митних платежів. У разі несплати гарантом коштів за фінансовими гарантіями суми таких коштів вважаються податковим боргом гаранта та стягуються у порядку, встановленому законодавством.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 307 Митного кодексу України визначає, що взаємовідносини між центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та гарантами регулюються на підставі укладених угод.

Так, відповідно до п. 4.6 Угоди про надання фінансових гарантій митним органам незалежним фінансовим посередником від 22.11.2012 року № 770, укладеної між Державною митною службою України та ПТ "Велта П.М.С.Г." "Гарант-Сервіс", передбачено, якщо протягом трьох банківських днів, наступних за днем отримання вимоги та акта, що підтверджується відміткою служби поштового зв'язку на повідомленні про вручення, гарант не перерахує суму митного боргу, митний орган, який встановив факт настання гарантійного випадку вживає заходи щодо стягнення цих коштів у порядку, передбаченому податковим законодавством, та вносить до відповідного програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України відмітки, що унеможливлюють подальше прийняття від гаранта гарантій до сплати ним заборгованості.

З наведеного вбачається, що у разі стягнення митним органом коштів за гарантійним випадком та, у разі винесення рішення на користь позивача, виконання рішення стане утрудненим, а повернення коштів за сплаченими вимогами не можливим, оскільки чинним законодавством не передбачено механізму повернення таких коштів.

Водночас, суд враховує, що несплата коштів за оскаржуваними вимогами може призвести до одностороннього припинення, укладеної між сторонами угоди, що стане наслідком припинення приймання від гаранта митними органами фінансових гарантій.

За таких обставин, суд приходить до висновку про існування обставин очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, оскільки захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Наведене дає суду підстави дійти висновку про необхідність задоволення заяви позивача в частині зупинення дії вимоги від 24.11.2016 р. щодо сплати грошових коштів, забезпечених фінансовою гарантією № 1102-00009-01-301115 від 30.11.2015 р.

Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що відповідачем вчиняються дії на припинення приймання фінансових гарантій, що вказує на їх необґрунтованість в цій частині та відсутність для задоволення вимог позивача в цій частині.

Не підлягає також задоволенню вимога позивача про припинення нарахування пені, передбаченої ст. 302 Митного кодексу України з огляду на те, що з моменту зупинення дії оскаржуваних вимог про сплату коштів автоматично припиняється нарахування пені до скасування заходів забезпечення позову або винесення рішення по суті.

Водночас не підлягає задоволенню вимога про зупинення дії акту про настання гарантійного випадку № 038014 від 21.11.2016 р., оскільки очевидної протиправності вказаного рішення судом не вбачається, а правомірність його прийняття підлягає вирішенню під час розгляду справи по суті. Посилання позивача на відкриті кримінальні провадження не свідчать про очевидність протиправності дій ТОВ "Управлінська компанія" та третіх осіб, позаяк вини останніх вироком у кримінальній справі не встановлено.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову та наявність правових підстав для її часткового задоволення.

Керуючись статтями 117, 118, 160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Повного товариства «Велта П.М.С.Г. «Гарант-Сервіс» задовольнити частково.

2. Зупинити дію вимоги від 24.11.2016 р. про сплату коштів, забезпечених фінансовою гарантією № 1102-00009-01-301115 від 30.11.2015 р.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України.

Суддя І.О. Іщук

Повний текст ухвали виготовлено 26.12.2016 р.