Справа № 761/21078/16-а
Суддя: Макаренко І. О.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/319/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної служби МВС в м. Києві лейтенанта поліції Бєлаша Андрія Вікторовича про визнання протиправними дії та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної служби МВС в м. Києві лейтенанта поліції Бєлаша Андрія Вікторовича та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 984112 від 31.05.2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

31.05.2016 року о 12 год. 30 хв. в м. Києві по вул. О. Теліги, буд. 13/14, він керуючи автомобілем "Хюндай Соната", д.н.з. НОМЕР_1, під час руху користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном), тримаючи його в руці та розмовляв по ньому, чим порушив п. 2.9 (д) ПДР. Однак, позивач Правила дорожнього руху не порушував, і по телефону під час руху не розмовляв. Доказів працівники поліції не надали. Вважає, що притягнення його адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи позивача, відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 984112 від 31.05.2016 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1, о 12 годи. 30 хв. В м. Києві по вул. О. Теліги, буд. 13/14, він керуючи автомобілем "Хюндай Соната", д.н.з. НОМЕР_1, під час руху користувався засобом зв'язку (мобільним телефоном), тримаючи його в руці та розмовляв по ньому, чим порушив п. 2.9 (д) ПДР. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 425,00 грн.

Інших доказів порушення позивачем правил дорожнього руху суду не надано, не надано також пояснень свідків, фото чи відео фіксації правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (д) ПДР.

Доводи позивача про те, що він не розмовляв по телефону керуючи транспортним засобом, суд вважає такими, що відповідають дійсності, оскільки до постанови не приєднані інші докази. У даному випадку обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову згідно ч. 2 ст. 71 КАС України.

Оскільки, доказів вчинення правопорушення ОСОБА_1 суб'єктом владних повноважень суду не надано, то притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути здійснене на підставі неналежних доказів його вини, а тому постанову від 31.05.2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за нібито вчинене ним правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП слід скасувати.

Що стосується вимог позивача про визнання дій протиправними, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, суд вважає, що вказані вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст. 276 КУпАП (справа 1-11/2015 від 26.05.2016 року № 5-рп/15) Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України наголошує на існуванні скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення (за окремими адміністративними правопорушеннями, чітко визначеними КУпАП), відповідно до якого фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника здійснюється безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Також, з постанови у справі про адміністративне правопорушення не вбачається, що позивач заявляв будь-які клопотання щодо необхідності збирання доказів чи з'ясування інших обставин у справі, які б потребували відкладення розгляду справи, що дозволило проводити розгляд справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, що узгоджується з правилами ст. 276 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ від 07.11.2015 року № 1395, відповідно до якої постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121,статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дій протиправними, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, є безпідставними, та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 69, 71, 86, 102, 158-163,171-2 КАС України, суд,

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 31.05.2016 року, винесену інспектором патрульної поліції роти № 10 батальйону № 2 Управління патрульної служби МВС в м. Києві лейтенанта поліції Бєлаша Андрія Вікторовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляції до Шевченківського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: