Справа № 461/1170/14-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Київ К/800/13364/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівКалашнікової О.В.
Мороз Л.Л.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним і скасування розпорядження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 05 серпня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року

в с т а н о в и л а:

У 2014 році ОСОБА_4 у Галицькому районному суді м. Львова пред'явив позов до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним і скасування розпорядження.

Просив визнати незаконним та скасувати розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 26 грудня 2012 року № 696 "Про приведення балкону квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану".

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 05 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій ОСОБА_4 подав касаційну скаргу. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої 02 вересня 2013 року Львівським комунальним підприємством "Снопківське", є ОСОБА_4

Постановою адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 28 квітня 2011 року № 145 у зв'язку з порушенням правил експлуатації житлових будинків та здійсненням самовільного перепланування квартири № 6, а саме: розширено балкон, демонтовано перегородки у приміщенні під літ.1, унітаз перенесено з приміщення під літ.2 у приміщення під літ.4, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 150 КУпАП.

03 грудня 2012 року Львівським комунальним підприємством "Снопківське" Львівської міської ради було надіслано ОСОБА_4 попередження про демонтаж самочинно розширеного балкону на третьому поверсі житлового будинку АДРЕСА_1.

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 26 грудня 2012 року № 696 "Про приведення балкону квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану" зобов'язано позивача до 25 лютого 2013 року за власні кошти привести балкон квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану. Розпорядження позивачем не виконано.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, пославшись на статтю 152 Житлового кодексу України та пункт 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у своєму рішенні вказав на те, що оскільки позивачем самовільно здійснено розширення балкону на третьому поверсі будинку АДРЕСА_1 без отримання відповідного дозволу, то розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 26 грудня 2012 року № 696 є таким, що видано на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені законом.

Суд апеляційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції та залишив постанову Галицького районного суду м. Львова від 05 серпня 2014 року без змін.

Така правова позиція судів є правильною, оскільки вона ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до підпункту 3 пункту "б" частини першої статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Статтею 152 Житлового кодексу України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Згідно з пунктом 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків (пункт 1.4.3 Правил).

Власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку (пункт 1.4.6 Правил).

Оскільки позивачем самовільно здійснено розширення балкону на третьому поверсі будинку АДРЕСА_1 без отримання відповідного дозволу то Галицька районна адміністрація Львівської міської ради правомірно видала розпорядження від 26 грудня 2012 року № 696, яким зобов'язала позивача за власні кошти привести балкон квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану.

Доказів того, що Галицька районна адміністрація Львівської міської ради при прийнятті оскаржуваного акту діяла з перевищенням наданих їй повноважень та у спосіб, не передбачені законом, у справі немає.

За таких обставин суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову, а суд апеляційної інстанції обґрунтовано залишив в законній силі рішення суду першої інстанції.

Оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, підстав доля їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Галицького районного суду м. Львова від 05 серпня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним і скасування розпорядження - без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Калашнікова О.В.

Мороз Л.Л.