Справа № 805/4447/16-а
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2016 р. Справа № 805/4447/16-а

Приміщення суду за адресою: 83122, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд.1
Час прийняття постанови: 13 год. 10 хв.
Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя Куденков К.О., судді: Бабаш Г.П., Аляб`єв І.Г.;
секретар судового засідання: Притула С.С.
за участю:
представника позивача: Ботман О.О.
представника відповідача: Зубар М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із адміністративним позовом до Служби безпеки України (надалі відповідач, СБУ) про визнання незаконними дій від 22.09.2016р. №11/2-9572К щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 , зобов`язання Служби безпеки України звільнити позивача з військової служби на підставі п. «а» ч. 6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18 липня 2016 року закінчився контракт про проходження ОСОБА_1 військової служби у СБУ. Позивач звернувся з рапортом щодо звільнення, але відповідачем надана відповідь щодо недоцільності звільнення позивача відповідно до пп. «г» п.62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України. Позивач вважає, що станом на момент закінчення строку контракту та подачі рапорту про звільнення особливий період не діяв та підстави для продовження контракту понад встановлені строки - відсутні. При цьому, позивач вважає, що особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Посилається на те, що в умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
Крім того, позивач зазначає, що контракт був укладений до початку особливого періоду, а положення законодавства щодо особливого періоду та демобілізації не поширюються на спірні правовідносини.
Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідач надав письмові заперечення на позовну заяву, якими просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Відповідач посилається на те, що, враховуючі рішення про мобілізацію, настання в України особливого періоду, не прийняття та не оголошення рішення про демобілізацію, контракт з позивачем від 14.06.2011р. є продовженим і чинним на даний час. Також позивачу відмовлено у звяльненні з військової служби на підставі пп. «г» п.62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України за наслідком розгляду відповідного рапорту ОСОБА_1 .
Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.
До суду надана неналежної якості копія контракту від 14.06.2011р. про проходження ОСОБА_1 військової служби у СБУ, в якій зазначено, що цей контракт укладено на строк 5 років з 18.07.2011р. по 18.07.2016р. щодо проходження військової служби за контрактом осіб офіцерського складу.
З пояснень представників сторін випливає, що оригінали вказаного контракту залишені у м. Донецьку. При цьому, факт укладання вказаного контракту строком на п`ять років до 18.07.2016р. не є спірним та не спростовується сторонами.
Позивач подав рапорт від 18.02.2016р., в якому зазначив, що, у зв`язку з закінченням дії контракту 18.07.2016 року та небажанням продовжувати його, просить дозволити йому проходити військову службу в органах СБУ до моменту припинення особливого періоду.
У рапорті від 01.09.2016р. та у рапорті від 05.09.2016р. позивач зазначив, що, у зв`язку з проведенням організаційно-штатних та організаційних заходів, просить звільнити його з військової служби в органах СБУ. Також повідомив, що від запропонованих пропозицій щодо призначення на посади відмовляється, від подальшого пошуку посад відмовляється, від проходження військово-медичної комісії відмовляється.
За наслідками розгляду матеріалів до звільнення з військової служби відповідачем надано відповідь від 22.09.2016р. №11/2-9572к, за якою звільнення позивача за пп. «г» п.62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України є недоцільним.
Частиною другою ст.20 Закону України від 25 березня 1992 року №2229-XII «Про Службу безпеки України» встановлено, що умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.
Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VII «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію"», який набрав чинності 18.03.2014р. затверджено Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію».
Відповідно до вказаного Указу, вирішено:
- Оголосити та провести часткову мобілізацію (далі - мобілізація).
- Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва;
Мобілізацію на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя здійснити з числа громадян, які в добровільному порядку висловили бажання бути призваними на військову службу, у тому числі шляхом прибуття до військових комісаріатів, військових частин;
- Мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом;
- Голові Служби безпеки України, начальнику Управління державної охорони України, Голові Служби зовнішньої розвідки України, вищому командуванню Національної гвардії України, керівникам центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту, перевести підпорядковані військові формування України, Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту на організацію та штати воєнного часу.
Законом України від 06 травня 2014 року №1240-VII «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію"», який набрав чинності 07.05.2014р. затверджено Указ Президента України від 6 травня 2014 року № 454 «Про часткову мобілізацію».
Відповідно до вказаного Указу, вирішено:
- Оголосити та провести часткову мобілізацію;
- Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва;
- Мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Законом України від 22 липня 2014 року №1595-VII «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію"», який набрав чинності 24.07.2014р. затверджено Указ Президента України від 21 липня 2014 року № 607 «Про часткову мобілізацію».
Відповідно до вказаного Указу, вирішено:
- Оголосити та провести часткову мобілізацію;
- Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва;
- Мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Законом України від 15 січня 2015 року № 113- «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію"», який набрав чинності 20.01.2015р. затверджено Указ Президента України від 14 січня 2015 року № 15 «Про часткову мобілізацію».
Відповідно до вказаного Указу, вирішено:
- Оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом;
- Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Статтею першою Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також статтею першою Закону України від 21 жовтня 1993 року №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Демобілізація - це комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
У відповідності до ч.4 ст.3, ч.5 та ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що зміст мобілізації становить: переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду; переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу.
Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Таким чином, з моменту оголошення рішення про мобілізацію настає особливий період, а час мобілізації є частиною особливого періоду. При цьому, враховуючі мету проведення мобілізації (функціонування в умовах особливого періоду), закінчення строку проведення мобілізації не має наслідком закінчення особливого періоду.
Крім того, суд вважає, що терміни «час мобілізації» та «строк проведення мобілізації» не є тотожними. Час мобілізації не обмежується строками проведення мобілізації, які встановлені у наведених Указах Президента України «Про часткову мобілізацію». Фактично, час мобілізації припиняється після проведення демобілізації.
Статтею 3 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч.1 та ч.4 ст.2 вказаного Закону передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
У відповідності до пп. «б» ч.2 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що звільнення зі служби проводиться: військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.
Згідно з пп. «а» ч.6 ст.26 вказаного Закону передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: у зв`язку із закінченням строку контракту.
Приписами п.1 ч.8 ст.26 вказаного Закону встановлено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 (під час воєнного стану) або 3 (після прийняття рішення про демобілізацію) цієї частини: а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу; б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу; в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку; г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання; ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини: виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері); утримання жінкою (чоловіком) - військовослужбовцем повнолітньої дитини віком до 23 років, яка є інвалідом I чи II групи, якщо вона (він) не висловила (не висловив) бажання продовжувати військову службу; необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років; наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років; утримання жінкою (чоловіком) - військовослужбовцем дитини - інваліда підгрупи А віком до 18 років, якщо вона (він) не висловила (не висловив) бажання продовжувати військову службу; д) у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань; е) через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків; є) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України; ж) які вислужили строк військової служби за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону; з) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.
Військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в", "г", "е", "є", "и" частини шостої та пунктами "в", "г", "е", "є" частини сьомої цієї статті;
Також з військової служби звільняються військовослужбовці, які є студентами, аспірантами чи докторантами денної форми навчання та були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Такі особи можуть продовжувати військову службу, якщо вони виявили таке бажання.
Таким чином, під час дії особливого періоду з моменту оголошення мобілізації (у періоді до введення воєнного стану) до прийняття рішення про демобілізацію не передбачено звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту, крім випадку, передбаченого пп. «ж» п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який не розповсюджується на спірні правовідносини.
Згідно з пп. «а» п.3 ч.8 ст.26 вказаного Закону передбачено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці після прийняття рішення про демобілізацію призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, у строки, визначені рішенням Президента України.
Згідно з ч.9 ст.26 вказаного Закону передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до ч.5 п.14 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27 грудня 2007 року №1262/2007, встановлено, що у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, якщо інше не передбачено законодавством.
Пунктом 15 вказаного Положення передбачено, що дія контракту припиняється: у день закінчення його строку - у разі продовження військовослужбовцю Служби безпеки України військової служби за новим контрактом; у день набрання чинності контрактом про проходження іншого виду військової служби; у день, зазначений у наказі про виключення військовослужбовця Служби безпеки України зі списків особового складу Служби безпеки України.
У відповідності до пп. «а» та пп. «г» п. 62 вказаного Положення передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з військової служби: у зв`язку із закінченням строку контракту (пп. «а»); у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (пп. «г»).
Пунктом 87 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України передбачено, що військовослужбовці Служби безпеки України проходять військову службу в особливий період з урахуванням особливостей, передбачених цим Положенням та іншими відповідними нормативно-правовими актами.
Згідно з пп. «а» п.88 вказаного Положення встановлено, що у разі настання особливого періоду військовослужбовці Служби безпеки України продовжують проходити військову службу. Військовозобов`язані, які перебувають на зборах, затримуються до особливого розпорядження. Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених зі списків особового складу, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення у відставку за станом здоров`я. Зазначені військовослужбовці приступають до виконання обов`язків за попередніми посадами, а якщо ці посади зайняті, використовуються за вказівкою начальників. Звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту припиняється до особливого розпорядження.
Пунктом 88-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України передбачено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію: а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу; б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово- лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу; в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку; г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання; д) через такі сімейні обставини або інші поважні причини: виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері); утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом І чи II групи; необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками (своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років; наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.
Військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами "в", "г", "е", "є", "и" пункту 62 та підпунктами "в", "г", "е", "є" пункту 63 цього Положення.
Таким чином, без особливого розпорядження вказаним Положенням не передбачено звільнення військовослужбовців з військової служби у СБУ у зв`язку із закінченням строку контракту під час дії особливого періоду з моменту оголошення мобілізації ( у періоді до часу введення воєнного стану) до моменту прийняття рішення про демобілізацію.
Підпунктом «а» п.88-3 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України передбачено, що після прийняття рішення про демобілізацію з військової служби звільняються військовослужбовці призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, у строки, визначені рішенням Президента України.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що, на момент закінчення строку контракту про проходження ОСОБА_1 військової служби у СБУ та розгляду цієї справи, спірні правовідносини щодо звільнення позивача з військової служби підлягали врегулюванню спеціальним законодавством щодо проходження військової служби в особливий період.
Таким чином, закінчення строку, який зазначено у контракті позивача, не було підставою для звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
Щодо відмови у звільненні позивача відповідно до пп. «г» п.62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України суд зазначає, що звільнення з цієї підстави не є обов`язком відповідача. Відповідач дійшов висновку про недоцільність звільнення позивача з цієї підстави за наслідками розгляду відповідного рапорту ОСОБА_1 та матеріалів до звільнення з військової служби.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконними дій від 22.09.2016р. №11/2-9572К щодо відмови у звільненні ОСОБА_1 та зобов`язання Служби безпеки України звільнити позивача з військової служби на підставі п. «а» ч. 6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту.
Керуючись ст. ст. 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошено у судовому засіданні 28 грудня 2016 року, повний текст постанови буде виготовлений протягом п`яти днів з дня завершення судового розгляду.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Повний текст постанови виготовлено 29 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Куденков К.О.

Судді Бабаш Г.П. Аляб`єв І.Г.