Справа № 335/10901/16-а
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залу суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 4 грудня 1969 р. Бюро обміну житлової площі Виконавчого комітету Запорізької міської Ради депутатів трудящих видало ОСОБА_2 (батьку позивача) ордер № 2647 на право заняття кімнати в порядку обміну житлового приміщення з житловою прощею 13,78 м2 за адресою: АДРЕСА_1. Крім цього, 27 березня 1985 р. Бюро обміну житлової площі Виконавчого комітету Запорізької міської Ради депутатів видав ОСОБА_3 ордер № 1172 на право заняття другої кімнати житловою площею 19,24 м2 в зазначеній квартирі на користь ОСОБА_4 (сестри матері позивача). Третя кімната житловою площею 18,87 м2 у цій квартирі була надана ОСОБА_4 у користування 5 лютого 1985 р. на підставі Договору найму житлового приміщення в будинку металургійного заводу «Запоріжсталь» ім. С. Орджоникизде. В зазначеній квартирі ОСОБА_4 мешкала разом з позивачем до дня її смерті. Після смерті батька та матері позивач продовжує мешкати у вказаній квартирі з дітьми, підтримує житлове приміщення в належному стані, сплачує комунальні платежі та постійно в ньому мешкає. З метою приватизації спірної квартири позивач звернулась до відповідача з відповідною заявою, однак листом від 13 вересня 2016 р. у приватизації квартири відмовлено з підстав відсутності ордеру. Оскільки позивач не має можливості надати органу приватизації копію ордеру на жиле приміщення через обставини, які від неї не залежать, така відмова позивача перешкоджає її праву на здійснення приватизації житла. Посилаючись на ст.ст. 61, 63, 64 Житлового кодексу України (далі ЖК України), ст.ст. 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» просила суд зобовязати відповідача прийняти документи за відсутністю ордера на приватизацію спірної квартири та прийняти рішення у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату час та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 9 листопада 2016 р. від представника відповідача через канцелярію надійшли письмові заперечення, в яких він просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що за результатом розгляду наданих позивачем документів на приватизацію житла було встановлено відсутність копії ордеру на кімнату площею 18,87 м2, у звязку із чим відмова у приватизації житла є цілком правомірною (арк. справи 28 29). З урахуванням приписів ч. 4 ст. 128 КАС України суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», з наступними змінами та доповненнями, приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів на житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віддані чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Судом встановлено, що з метою реалізації свого права на приватизацію, позивач звернулась до відповідача з відповідною заявою, але листом Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 13 вересня 2016 р. за № С-0298 їй було відмолено у проведені приватизації жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 у звязку із ненаданням повного пакету документів, передбаченого п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 р. № 396, а саме копії ордеру про надання частини житлової площі (однієї з кімнат) (арк. справи 15).

Вирішуючи питання про правомірність вказаних дій відповідача, суд враховує таке.

За нормою частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Одним із конституційних прав громадян є право на житло, гарантоване статтею 47 Конституції України. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_3 не є приватизованою та відноситься до державного житлового фонду.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду відповідно до положень частин 1 і 2 статті 61 Житлового Кодексу здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

ОСОБА_1 значиться зареєстрованою та проживає у цій квартирі з 23 березня 1987 р. як член родини наймача ОСОБА_2, який помер 12 листопада 1979 р. та член родини наймача ОСОБА_4, яка померла 23 травня 2016 р.

Як було зазначено вище, відповідач листом від 13 вересня 2016 р. за № С-0298 відмовив позивачеві у проведені приватизації квартири через ненадання копії ордеру про надання жилої площі.

Пунктом 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 р. № 396 встановлено перелік документів, які подаються особою до органу приватизації, серед яких зазначено і копію ордеру про надання жилої площі. Згідно до змісту статті 58 Житлового кодексу, ордер на жиле приміщення є адміністративним актом виконавчого органу місцевого самоврядування та правовою підставою вселення громадян до житлового приміщення.

Розділом IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Радою Міністрів Української РСР і Української ради професійних спілок від 11 грудня 1984 р. № 470 передбачено, що ордер на житлове приміщення дійсний протягом 30 днів. Вказаний документ вручається громадянинові, на ім'я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. Відповідно до виданого ордера в передбачене в ньому житлове приміщення вселяються як громадянин, що одержав ордер, так і члени його сім'ї, зазначені в ордері. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення.

З архівного витягу з рішення Заводської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя від 30 січня 1985 р. № 15/1 випливає, що кімнату житловою площею 18,87 м2 по пр. Леніна, 170В виключено з числа службового та укладено договір найму житлової площі з ОСОБА_5 (арк. справи 21).

Таким чином, судом встановлено, що позивач не має можливості надати органу приватизації копію ордеру на частину житлового приміщення через обставини, які від неї не залежать.

Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону (частина 4 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Судом встановлено, що позивач постійно та протягом тривалого періоду часу проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 та користуються нею. Правомірність вселення та користування позивачами вказаним житлом ніким не оспорюється, ордери на вселення до житла недійсним не визнавались, у звязку з чим суд дійшов переконання, що ненадання позивачу до органу приватизації копії ордеру на частину житлового приміщення не може бути перешкодою у реалізації її права на приватизацію квартири, враховуючи також ту обставину, що позивачем право на приватизацію житла не реалізоване.

Згідно з п.10 п.11 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають право відмовляти мешканцям квартир(будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир(будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що в даному спірному випадку відповідач не довів правомірність своїх дій, з урахуванням всіх наявних доказів та обставин, за яких позивач позбавлена можливості надати копію ордера про надання жилої площі, а отже, дії відповідача щодо відмови у проведенні приватизації квартири є такими, що порушують охоронюваний законом інтерес позивача щодо використання ним права на приватизацію житла. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України суд присуджує до стягнення з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 551,20 гривень (арк. справи 1).

Керуючись статтями 2, 11, 17 20, 69 72, 94, 162, 163, 185 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району прийняти від ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, документи за відсутністю ордера на кімнату житловою площею 18,87 м2 на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 75,15 м2, житловою площею 51,78 м2 та прийняти рішення у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанову прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 23 грудня 2016 р.

Повний текст постанови виготовлений 27 грудня 2016 р.

Суддя: І.П. Соболєва