Справа № 809/1567/16
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2016 р. Справа № 809/1567/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю Полікем

про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), -

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (надалі позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до ТзОВ Полікем (надалі - відповідач) про застосування заходів реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель, споруд, приміщень відповідача за адресою: вул. Заводська, 1, корпус В, м. Калуш, Івано-Франківська область, шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт повязаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за наслідками планової перевірки додержання ТзОВ Полікем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки при експлуатації його будівель (споруд, приміщень), що знаходиться за адресою: вулиця Заводська, 1, корпус В, місто Калуш, Івано-Франківська область, фахівцем відділу контролю за особливо важливими обєктами та активних та пасивних засобів безпеки ЦЗД УДСНС України в області ОСОБА_3, провідним інспектором ВДН (К) у сфері ПТБ та ЦЗ ОСОБА_6, головним інспектором Калуського МРВ ОСОБА_7 складено акт за № 79 від 31.10.2016 року. Згідно даного акту відповідачем допущено ряд порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей. На підставі акту № 79 від 31.10.2016 року позивачем винесено припис № 31 від 01.11.2016 року про усунення відповідачем вказаних в акті порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту. 22.12.2016 року відповідач за результатами проведеної позапланової перевірки усунення ТзОВ Полікем зазначених у вищевказаному приписі № 31 від 01.11.2016 року порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, склав акт № 108 від 22.12.2016 року, згідно якого частина порушень законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, які створюють загрозу для життя і здоровя людей, та слугували підставою для подання даного позову, і надалі не усунута.

Представники позивача в судовому засіданні просили суд задовольнити позовні вимоги та застосувати відповідно до частини 5 статті 4 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності до відповідача заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення та заборони експлуатації вищевказаних приміщень ТзОВ Полікем.

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав, викладених в письмових запереченнях від 28.11.2016 року № 739. Зокрема, представники ТзОВ Полікем в судовому засіданні пояснили, що частина, зазначених в акті перевірки порушень, насправді не можуть бути визнані за порушення, допущені ТзОВ Полікем, а частину порушень вимог законодавства з питань цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, які зафіксовані в актах перевірки № 79 від 31.10.2016 року та № 108 від 22.12.2016 року відповідач добровільно усунув. Щодо решти порушень законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, що залишилися не усуненими, то представники відповідача запевнили суд, що вказані порушення будуть усунуті в найкоротші терміни, оскільки таке усунення потребує певного часу та зусиль. При цьому, представники ТзОВ Полікем зазначили, що порушення, які залишились не усунутими є несуттєвими, локальними, а тому не становлять реальної загрози життю та здоровю людей, перебувають на стадії усунення, а тому не можуть слугувати підставами для застосування судом заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення та заборони експлуатації всіх приміщень ТзОВ Полікем.

Зважаючи на вказані обставини, представники відповідача просили суд відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши адміністративний позов, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані суду письмові докази та інші матеріали справи, суд встановив таке.

На підставі наказу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області Про проведення перевірок обєктів субєктів господарювання від 04.10.2016 року за № 388 (а.с. 10), повідомлення про проведення планової перевірки за № 04-10713/35 від 30.09.2016 року (а.с. 14), посвідчення на проведення перевірки від 17.10.2016 року за № 1246 (а.с. 15), фахівцем відділу контролю за особливо важливими обєктами та активних та пасивних засобів безпеки ЦЗД УДСНС України в області ОСОБА_3, провідним інспектором ВДН (К) у сфері ПТБ та ЦЗ ОСОБА_6, головним інспектором Калуського МРВ ОСОБА_7 проведено планову перевірку додержання ТзОВ Полікем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки. За результатами проведеної перевірки встановлено ряд порушень, які зафіксовані в акті перевірки щодо додержання субєктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки від 31.10.2016 року за № 79 (а.с.16-21).

На підставі вказаного акту від 31.10.2016 року за № 79 фахівцем відділу контролю за особливо важливими обєктами та активних та пасивних засобів безпеки ЦЗД УДСНС України в області ОСОБА_3, провідним інспектором ВДН (К) у сфері ПТБ та ЦЗ ОСОБА_6, головним інспектором Калуського МРВ ОСОБА_7 винесено припис від 01.11.2016 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, яким запропоновано відповідачу вжити заходів по усуненню порушень виявлених перевіркою (а.с. 22-28).

Позивач в період з 19.12.2016 року по 22.12.2016 року провів позапланову перевірку будівель (споруд, приміщень) ТзОВ Полікем за адресою: вулиця Заводська, 1, корпус В, місто Калуш, Івано-Франківська область.

За результатами проведеної вищевказаної позапланової перевірки працівниками Управління ДСНС України в Івано-Франківській області складено акт № 108 від 22.12.2016 року, згідно якого частина порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю і здоровю людей, залишилась не усунутою.

Зокрема, при здійсненні перевірки представниками позивача встановлено порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, в тому числі Кодексу цивільного захисту України та Правил пожежної безпеки в Україні, які були підставою для звернення до суду з цим позовом, а саме:

- не здійснено технічне обслуговування вогнегасника в електрощитові в приміщенні на І поверсі адміністративно побутового корпусу, що є порушенням п. 3.10 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 року № 1417;

- приміщення на І поверсі електрощитової в адміністративному корпусі не відділено від коридору сертифікованими протипожежними дверми, що є порушенням п. 1.24 розділу ІV Наказу МВС від 30.12.2014 року № 1417;

- біля місця розташування пожежної водойми відсутній покажчик (обємний зі світильником або плоский із застосуванням світловідбивних покриттів) з нанесеними на ньому: для пожежної водойми літерним індексом ПВ, цифровим значенням запасу води в кубічних метрах та кількості пожежних автомобілів, котрі можуть одночасно встановлюватися на майданчику біля водойми, що є порушенням пп. 10 п. 2.1 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 року № 1417;

- будівлю виробничого корпусу (в технічному паспорті літера Б) не обладнано системою протипожежного захисту, що є порушенням п. 1.2 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 року № 1417, п. 13.1.2 таблиці А.1 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

- склад (в технічному паспорті літера В) біля адміністративно-побутового корпусу не обладнано системою протипожежного захисту, що є порушенням п. 1.2 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 року № 1417, п. 14.2 таблиці А.1 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

- склад (в технічному паспорті літера К) не обладнано системою протипожежного захисту, що є порушенням п. 1.2 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 року № 1417, п. 14.2 таблиці А.1 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

- виробничу будівлю (в технічному паспорті літера Б) не обладнано системою оповіщення про пожежу та управління евакуації людей, що є порушенням п. 1.2 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 року № 1417, таблиця Б.1 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

Зазначені порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, на думку представників позивача, створюють реальну загрозу життю та здоровя людей, а тому є всі підстави для застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення та заборони експлуатації вищевказаних приміщень ТзОВ Полікем.

Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права.

Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерством внутрішніх справ України № 1417 від 30.12.2014 року, зареєстровані у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 року за № 252/26697, є обов'язковими для виконання суб'єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж (пункт 4 Розділ І Правил пожежної безпеки в Україні).

Частиною 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. При цьому на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду ( частина 7 статті 7 даного Закону).

Відповідно до приписів статті 64 Кодексу цивільного захисту України, Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області реалізує повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки (Державної служби України з надзвичайних ситуацій).

Згідно підпункту 27 пункту 4 Положення про Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, затвердженого наказом ДСНС України № 175 від 13.04.2016 року, Управління відповідно до покладених на нього завдань на відповідній території організовує і здійснює безпосередньо та через підпорядковані підрозділи нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 68 Кодексу цивільного захисту України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобовязані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоровю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом (частина 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України).

Частиною 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту України визначено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (частина 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України).

Таким чином, у випадку наявності підстав для застосування одного з таких заходів реагування як повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, орган контролю звертається до суду із адміністративним позовом.

Як встановлено судом вище, з метою перевірки фактів усунення відповідачем порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, працівниками Управління ДСНС України в Івано-Франківській області в період з 19.12.2016 року по 22.12.2016 року проведена позапланова перевірка відповідача, за результатами якої складено акт перевірки № 108 від 22.12.2016 року.

23.12.2016 року в судовому засіданні представники відповідача зазначили, що частину найсуттєвіших порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які вказані в акті перевірки № 108 від 22.12.2016 року, ТзОВ Полікем усунуло або вони перебувають процесі їх усунення, а з іншими порушеннями представники не погоджуються та вважають їх безпідставними.

Так, щодо порушення про нездійснення технічного обслуговування вогнегасника в електрощитові в приміщенні на І поверсі адміністративно побутового корпусу, то суд встановив таке.

В приміщенні електрощитової на І поверсі адміністративно побутового корпусу згідно пояснень представників відповідача знаходяться вогнегасники № 9 та № 10 згідно Журналу обліку вогнегасників. Згідно копії листа відповідач направив вогнегасник № 9 до ліцензованого підприємства ПП «Івано-Франківськпожсервіс» для проведення належного технічного обслуговування). Вказаний факт також підтверджується копією витягу із журналу обліку вогнегасників ТзОВ Полікем, згідно якого вогнегасник № 9 направлений на технічний огляд 25.11.2016 року, а також копією акту № 246/11/16 прийому-передачі виконаних робіт по технічному обслуговуванню вогнегасників від 29.11.2016 року. Згідно копії листа № 783 від 21.12.2016 року, відповідач направив вогнегасник № 10 до ліцензованого підприємства ПП «Івано-Франківськпожсервіс» для проведення належного технічного обслуговування. Тобто в приміщенні електрощитової на І поверсі адміністративно побутового корпусу постійно знаходився один справний вогнегасник.

Представники відповідача повідомили суд, що окрім вищевказаних вогнегасників №№ 9, 10 ТзОВ Полікем направило на технічне обслуговування також інші вогнегасники, що підтверджується копією листа № 783 від 27.12.2016 року та копією акту № 246/11/16 прийому-передачі виконаних робіт по технічному обслуговуванню вогнегасників від 29.11.2016 року.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 3.20.2 Правил експлуатації вогнегасників, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 02.04.2004 року № 152, не рідше одного разу на рік відповідно до експлуатаційних документів виробника повинно здійснюватися технічне діагностування вогнегасників на ПТОВ. В той же час, згідно пункту 3.5 вказаних Правил, на технічне обслуговування з об'єкта дозволяється відправляти без заміни не більше 50 % вогнегасників від їх загальної кількості.

В той же час, позивачем не подано суду доказів того, що вказані вище вогнегасники одночасно були відсутні в приміщенні електрощитової на І поверсі адміністративно- побутового корпусу, або вогнегасники за № 9, 10 не мають відношення до вказаного приміщення. Ні з акту планової перевірки, ні з акту позапланової перевірки не можливо ідентифікувати, які саме вогнегасники згідно присвоєних їм номерів в Журналі обліку вогнегасників були відсутні в приміщенні електрощитової на І поверсі адміністративно-побутового корпусу.

Що стосується порушення, яке полягає в тому, що приміщення на І поверсі електрощитової в адміністративному корпусі не відділено від коридору сертифікованими протипожежними дверми, то суд встановив таке.

Відповідно до пункту 1.24 розділу ІV Наказу МВС від 30.12.2014 року № 1417, приміщення електрощитових необхідно відділяти протипожежними перешкодами відповідно до вимог ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва». Тобто вказана норма наказу МВС від 30.12.2014 року № 1417 є бланкетною, і за сферою застосування відсилає до спеціальної норми, встановленої ДБН. В свою чергу, вказані вимоги ДБН не містять вказівок на необхідність сертифікації таких перешкод, а лише встановлюють вимоги щодо вогнестійкості відповідних перешкод. В даному випадку, приміщення електрощитової відповідача відділено від коридору належною протипожежною перешкодою, а саме суцільними металевими дверима. Наявність таких дверей підтвердили в судовому засіданні також представники позивача. Окрім цього, відповідач надав суду світлини вказаних металевих дверей, що відділяють приміщення електрощитової від коридору (а.с. 79).

Однак, навіть якщо взяти до уваги доводи позивача про те, що згідно вимог ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва» вогнестійкість відповідних перешкод повинна бути підтверджена відповідним сертифікатом таких дверей, який не подано під час перевірки, то в даном випадку суд наголошує на тому, що згідно преамбули ДБН В.1.1-7-2002, вказані державні стандарти поширюються виключно на нове будівництво, розширення, реконструкцію, технічне переоснащення, реставрацію, капітальний ремонт будинків і приміщень різного призначення. Однак, як пояснено представниками позивача, й не заперечено представниками відповідача, ТзОВ Полікем не вчиняє жодних дій по розширенню, реконструкції, технічному переоснащенню, реставрації, капітальному ремонту приміщення на І поверсі електрощитової в адміністративному корпусі.

Щодо порушення, згідно якого біля місця розташування пожежної водойми відсутній покажчик (обємний зі світильником або плоский із застосуванням світловідбивних покриттів) з нанесеними на ньому: для пожежної водойми літерним індексом ПВ, цифровим значенням запасу води в кубічних метрах та кількості пожежних автомобілів, котрі можуть одночасно встановлюватися на майданчику біля водойми, то суд встановив таке.

На пожежних гідрантах, що розташовані на території ТзОВ Полікем, встановлені відповідні позначки з літерним індексом ПГ, цифровим значенням відставні в метрах від покажчика до гідранта, внутрішнього діаметра трубопроводу в міліметрах, зазначенням виду водопровідної мережі. Вказане підтверджується світлинами, поданими відповідачем в судовому засіданні (а.с. 80). Окрім цього, ТзОВ Полікем замовило наклейку з необхідними позначеннями для встановлення її на пожежній водоймі, що підтверджується копією розрахунку ПП «Івано-Франківськпожсервіс» № 427 від 25.11.2016 року (а.с. 55) та копією платіжного доручення від 25.11.2016 року № 56 (а.с. 56).

Також представники відповідача повідомили суд, що система зовнішнього водопостачання ТзОВ Полікем є повністю справною та за необхідності дозволить оперативно загасити або обмежити розповсюдженню полумя на ранній стадії виникнення пожежі. Справність системи водопостачання відповідача підтверджується актом перевірки водопровідної мережі на водовіддачу від 18.10.2016 року (а.с. 57). Представники позивача в судовому засіданні не заперечили вказаних обставин.

За таких обставин, суд вважає, що відсутність на час перевірки такої позначки, за справності самої системи пожежогасіння, не буде перешкодою для пожежних машин для проведення забору води вразі необбхідності гасіння пожежі. Таким чином, вказане порушення є формальним, і на думку суду, не може створювати реальної загрози життю та здоровя людей.

Що стосується порушення, яке полягає в необладнанні будівлі виробничого корпусу (в технічному паспорті літера Б) системою протипожежного захисту, то суд вказує на таке.

Відповідно до пункту 1.2 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 року № 1417, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системою протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5.-56:2010 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту». В той же час, ДБН В.2.5.-56:2010 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту» втратили свою чинність, оскільки на їхню заміну прийнято ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», які затверджені наказом Мінрегіону України від 13.11.2014 № 312, та набрали чинності з 01.07.2015 року.

Згідно пункту 1 вказаних ДБН «Сфера застосування», вимоги цих будівельних норм поширюються на проектування, монтування, перевірку відповідності і підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту, які призначені для протипожежного захисту будинків, будівель або їх частин (приміщень), споруд, устаткування різного призначення відповідно до додатків А та Б під час нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту цих обєктів (п.п. 1.1). Окрім цього, відповідно до п.п 1.2 дані будівельні норми встановлюють вимоги до обладнання обєктів систем протипожежного захисту під час їх будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту, зміни категорій приміщень і будинків за вибухопожежною небезпекою згідно з НАПБ Б.03.002.

Представники відповідача зазначили, що проектування та будівництво виробничого корпусу ТзОВ Полікем відбулося у період 2006-2008 років, відповідно до чинних на той час будівельних правил, а також з урахуванням розробленого робочого проекту, який пройшов комплексну державну експертизу. Державним департаментом пожежної безпеки МНС України в ході проведення такої експертизи правильності та повноти виконання протипожежних вимог нормативно-правових актів у проектно-кошторисній документації на «Установку одержання диоктилфталату» порушень пожежної безпеки не було виявлено, що підтверджується копією експертного висновку № 2363/1908 від 01.11.2006 року (а.с. 62).

Таким чином, на момент будівництва виробничого корпусу, відповідачем було дотримано усіх діючих державних будівельних норм, а будівництво відбулося на підставі погодженого органами державного пожежного нагляду проекту. При цьому, представники ТзОВ Полікем також зазначили, що збудовані згідно робочого проекту будівлі, здані в експлуатацію без застережень, будь-якої реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту чи зміни категорії приміщень та будівель не відбувалось.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача, що ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» стосуються лише обєктів під час їхнього будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту цих обєктів, а тому вказані вимоги ДБН В.2.5-56:2014 не можуть застосовуватися до приміщень ТзОВ Полікем, які прийняті в експлуатацію згідно акту від 29.12.2008 року

Аналогічні позиції про незастосування вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» до приміщень відповідача стосуються і порушень, вказаних позивачем в пунктах 8 та 9 «Опису виявлених порушень» акту позапланової перевірки № 108 від 22.12.2016 року.

Щодо порушення, яке полягає в тому, що виробничу будівлю (в технічному паспорті літера Б) не обладнано системою оповіщення про пожежу та управління евакуації людей, що є порушенням пункту 1.2 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 року № 1417, то суд встановив таке.

Згідно пункту 1.2 розділу V Наказу МВС від 30.12.2014 року № 1417, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2010 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту». Як заначено вище, ДБН В.2.5.-56:2010 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту» втратили свою чинність, оскільки на їхню заміну прийнято ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», затверджені наказом Мінрегіону України від 13.11.2014 № 312, та набрали чинності з 01.07.2015 року.

Відповідно до п. 19 таблиця Б.1. ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» одноповерхові виробничі та складські будинки категорії Б підлягають оснащенню типом системи оповіщення № 1. Згідно таблиці Б.2. ДБН В.2.5-56:2014, такий тип оповіщення є найпростішим типом та повинен бути виключно звуковим (дзвінок, тонований сигнал) та не передбачає обовязкову наявність інших систем для забезпечення оповіщення та евакуації людей.

Представники відповідача в судовому засіданні зазначили, що обладнання протипожежними системами захисту на ТзОВ «Полікем», на час прийняття цього обєкту в експлуатацію, згідно робочого проекту, перевірено на відповідність державним будівельним нормам органами державного пожежного нагляду, що підтверджується експертним висновком № 2363/1908 від 01.11.2006 року, актом приймання від 29.12.2008 року. Також представники відповідача вказали на те, що з метою забезпечення безпеки для життя та здоровя працівників ТзОВ «Полікем» у місці наймасовішого перебування працівників підприємства, а саме в адміністративно-побутовому корпусі, встановлено автоматичну пожежну сигналізацію та систему оповіщення про пожежу, що підтверджується копією експертного висновку № 2301/1748 від 21.07.2006 року (а.с. 66) та копією угоди № 10/01/16-О від 27.01.2016 року про обслуговування автоматичної пожежної сигналізації та системи оповіщення про пожежу (а.с. 67).

Щодо недотримання чинних норм ДБН В.2.5-56:2014, то як зазначено вище, вони не можуть бути застосовані до обєктів, які були прийняті в експлуатацію в 2008 році, оскільки за сферою дії вимоги цих будівельних норм поширюються на проектування, монтування, перевірку відповідності і підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту, які призначені для протипожежного захисту будинків, будівель або їх частин (приміщень), споруд, устаткування різного призначення відповідно до додатків А та Б під час нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту цих обєктів.

В листі позивача № 784 від 21.12.20016 року, адресованому відповідачу, позивач зазначив про те, що зобовязується в І кварталі 2017 року, у звязку значним обсягом робіт, усунути всі виявлені порушення, в тому числі й ті з фактом порушень яких він не погоджується, зокрема, привести обєкти у відповідність до чинних норм ДБН В.2.5-56:2014.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що частина порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, які залишились не усунутими відповідачем, є формальними, - не становлять суттєвої загрози життю та здоровю людей.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено критерії правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Зокрема, суд повинен встановити, чи вчиненні вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вказує на те, що на спірні правовідносини поширюються гарантії захисту права власності юридичної особи, встановлені статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на концепцію майна в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), як нерухоме майно, так і заробітна плата вважається майном, а тому на неї поширюються передбачені зазначеною статтею 1 Першого протоколу Конвенції гарантії захисту права власності.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

В даному випадку, суд погоджується з тим, що прийняттям рішення про зупинення та заборону експлуатації приміщень відповідача відбудеться втручання Держави в право даного Товариства на мирне володіння нерухомим майном за адресою: вул. Заводська, 1, корпус В, м. Калуш, Івано-Франківська область Тому при прийнятті такого рішення, суд має співставити допустимість та правомірність такого втручання з критеріями встановленими статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі Спорронґ і Льоннрот проти Швеції, рішення від 21 лютого 1986 року в справі Джеймс та інші протии Сполученого Королівства ) положення ст. 1 Першого протоколу містить три окремі правила: перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друге правило стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним; третє правило визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Ці правила не застосовуються окремо. Вони тлумачаться в контексті загального принципу першого правила, натомість друге та третє правило стосуються трьох найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах; права регулювати використання власності; права встановлювати систему оподаткування.

Однак, щодо конкретної ситуації важливе значення мають напрацьовані в практиці Європейського суду з прав людини три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності суспільний інтерес; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

В даному випадку, важливе значення для суду має дотримання критерію пропорційності при прийнятті рішення про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення та заборони експлуатації приміщень ТзОВ «Полікем».

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини оцінка додержання статті 1 Першого протоколу спирається також на справедливу рівновагу (баланс) між інтересами держави (суспільства), повязаними з втручанням у право власності, й інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення в справі Спорронґ і Льоннрот протии Швеції).

Однак цей баланс не варто розуміти як необхідність обовязкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі. Зазначений критерій означає, що повинно бути розумне співвідношення (іншими словами обґрунтована пропорційність) між метою, якої передбачається досягти, та засобами, що для цього використовуються. Справедливого балансу не буде дотримано, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення в справі Трегубенко протии України).

Тобто порушення статті 1 Першого протоколу становить не саме по собі ущемлення прав особи, а наявний істотний дисбаланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном (рішення від 23 січня 2014 року в справі East/West Alliance Limited проти України).

У пошуках справедливої рівноваги Європейський суд з прав людини враховує велику кількість різноманітних чинників. Але й у цих питання (як і в питаннях наявності суспільного інтересу) також визнає за державою достатньо широку сферу розсуду, за винятком випадків, коли такий розсуд не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справі Спорронґ і Льоннрот проти Швеції, рішення від 22 січня 2009 року в справі Булвес проти Болгарії).

Що стосується конкретних обставин справи, то заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення та заборони експлуатації приміщень ТзОВ «Полікем» застосовуються з метою попередження негативних наслідків, за умови існування суттєвих порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, що становлять реальну загрозу життю та здоровю людей.

В даному випадку, з огляду на фактичні підстави звернення позивача субєкта владних повноважень до суду з цим позовом щодо виявлених порушень, в розрізі положень Кодексу цивільного захисту України, Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", суд дійшов висновку про несуттєвість порушень, вказаних позивачем, та їх формальний характер. При цьому, порушення, які не заперечуються відповідачем, з огляду на їх зміст, ступінь важкості, можливість усунення в розумні строки, враховуючи вчинення відповідачем дій, спрямованих на їх виправлення, є недостатніми для висновку про необхідність застосування такого заходу реагування як зупинення та заборони експлуатації всіх будівель, споруд, приміщень відповідача за адресою: вул. Заводська, 1, корпус В, м. Калуш, Івано-Франківська область. Застосування таких заходів судом за позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області буде непропорційним, з огляду на ступінь важкості вказаних порушень, обєктивну можливість їх усунення згідно вимог законодавства України, в тому числі на приведення обєктів, які на час їх прийняття в експлуатацію відповідали державним вимогам, до вимог чинних ДБН, враховуючи добросовісний характер поведінки ТзОВ «Полікем», спрямованої на усунення виявлених порушень, - оскільки призведе до недотримання балансу між несприятливими наслідками для підприємства внаслідок обмеження права на користування належним йому на праві власності майном, та тими цілями, на які спрямоване вжиття такого заходу.

Таким чином, суд дійшов висновку відмовити в задоволені позову Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Полікем про застосування заходів реагування у вигляді зупинення та заборони експлуатації будівель, споруд, приміщень відповідача за адресою: вул. Заводська, 1, корпус В, м. Калуш, Івано-Франківська область, шляхом опечатування вхідних дверей, окрім виконання робіт повязаних з усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Відповідно до частини 4, 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя /підпис/ ОСОБА_8

Постанова складена в повному обсязі 28.12.2016 року.