Справа № 569/10026/16-а
Суддя: Ковальов І.М. І. М.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Грицаюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до Рівненського обєднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали, просять суд їх задоволити з підстав, викладених в адміністративному позові та додаткових поясненнях, та визнати протиправними та скасувати рішення Рівненського обєднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області №519/10 від 12 липня 2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника; зобовязати Рівненське обєднане управління пенсійного фонду України Рівненської області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, розрахунок якої провести із розміру всіх складових заробітної плати, з якої призначалась, перераховувалась і виплачувалась пенсія померлого годувальника ОСОБА_2, який помер 09 липня 2015 року, відповідно до вимог ОСОБА_3 України «Про державну службу» в редакції закону від 27 березня 2014 року №1166-VІ, з урахуванням підвищень з 01 грудня 2015 року розміру заробітної плати державним службовцям відповідно до постанови КМУ від 09 грудня 2015 року №1013 в розмірі 70% від заробітної плати померлого годувальника, починаючи з 01 липня 2016 року та проводити відповідні виплати.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач по справі перебуває на обліку в Рівненському обєднаному управління пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком. Чоловік позивачки ОСОБА_2 з 28 лютого 2014 року перебував на обліку в управлінні та отримував пенсію, як інвалід другої групи загального захворювання відповідно до ОСОБА_3 України «Про державну службу». Виплата пенсії зупинена з 09 липня 2015 року у звязку зі смертю пенсіонера.

З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №176941 виданого 09 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції вбачається, що ОСОБА_2 помер 09 липня 2015 року про що 09 липня 2015 року складено відповідний актовий запис №1140.

З дня укладення шлюбу 30 травня 1981 року по 09 липня 2015 року день смерті ОСОБА_2, він з позивачем проживали разом однією сімєю, вели спільне господарство та жили спільним побутом.

Оскільки пенсія чоловіка позивачки була для неї постійним і основним джерелом існування, 29 червня 2016 року вона звернулась з письмовою заявою до відповідача про переведення на пенсію у звязку з втратою годувальника померлого чоловіка.

З дослідженої в судовому засіданні відповіді за підписом начальника Рівненського обєднаного управління пенсійного фонду України Рівненській області від 12 липня 2016 року №519/10 вбачається, що «На письмове звернення ОСОБА_1 від 29 червня 2016 року повідомлено, що перебуваючи на пенсійному обліку в управлінні заявник отримує пенсію за віком відповідно до ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон»).

Стосовно переведення на пенсію у звязку з втратою годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 за нормами ОСОБА_3 України «Про державну службу» повідомлено наступне.

Пунктом 5 Прикінцевих положень ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» «Про статус народного депутата України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Враховуючи те, що поданий 30 квітня 2015 року Кабінетом Міністрів України на розгляд Верховної ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних умовах, до 31 травня 2015 року прийнято не було, то з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Підсумовуючи зазначене, переводити пенсію заявника за віком за нормами ОСОБА_3 на пенсію у звязку з втратою годувальника відповідно до ОСОБА_3 України «Про державну службу» згідно з поданою заявою від 29 червня 2016 року підстав немає.

Відповідно до статті 17 ОСОБА_3 України «Про звернення громадян» та Порядку розгляду скарг на рішення органів пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, у разі, якщо заявник вважає, що орган, що призначає пенсію, прийняв рішення, що суперечить законодавству про пенсійне забезпечення або виходить за межі його компетенції, встановленої законом розяснено право оскаржити таке рішення до головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області. Подання скарги відповідно до названого Порядку не позбавляє права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства.».

Вказане рішення суд вважає неправомірним, а право позивача на отримання пенсії у повному обсязі порушеним виходячи з наступного.

Базовим нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади й механізм функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку та виплати пенсії є Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.5 вказаного закону, він регулює відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим законом або в частині, що не суперечить йому.

Відповідно до ч.2 ст.5 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виключно ним визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообовязковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообовязковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ч.3 ст.4 вказаного закону, пенсійний вік для чоловіків і жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Згідно з положеннями ст.1 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» як пенсії розуміють щомісячні пенсійні грошові виплати, які отримують застраховані особи в разі досягнення ними передбаченого цим ОСОБА_3 пенсійного віку чи визнання їх інвалідами, або отримують члени ї сімей у випадках, визначених цим ОСОБА_3.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.9 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» одним з видів пенсійних виплат є пенсія у звязку із втратою годувальника.

Право на призначення пенсії у звязку з втратою годувальника закріплено у статті 36 вищевказаного ОСОБА_3.

Відповідно до ч.1 ст.36 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров»я, одержаних під час участі у масових акціях громадянського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_4) незалежно від тривалості страхового стажу.

При цьому, дітям пенсія у звязку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у звязку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

За правилами частин другої та третьої цієї ж статті непрацездатними членами сім»ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього ОСОБА_3; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Враховуючи положення вищезазначених норм закону, суд вважає, що позивач має право перейти на пенсію у звязку з втратою годувальника ОСОБА_2

Частиною 1 статті 37 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Відповідно до ч.3 ст.45 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього ОСОБА_3, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Постановою правління пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії (перерахунку) пенсій відповідно до ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №15666/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Пунктом 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначений вичерпний перелік документів необхідних для призначення пенсії у звязку з втратою годувальника.

Відповідно до п.2.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється за бажанням пенсіонера за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Враховуючи положення ч.3 ст.45 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пунктів 2.3., 2.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку пенсії), переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється за документами, що є в пенсійній справі.

Пунктом 3 частини 1 статті 45 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як було встановлено в судовому засіданні, чоловік позивачки ОСОБА_2 помер 09 липня 2015 року, в свою чергу зі зверненням щодо призначення пенсії у звязку з втратою годувальника позивач звернулась до відповідача протягом 12 місяців, а саме 29 червня 2016 року.

Разом з тим, у своєму рішенні від 12 липня 2016 року №519/10 про відмову у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника відповідач послався на те, що ОСОБА_2 отримував пенсію за нормами ОСОБА_3 України «Про державну службу», а відтак починаючи з 01 червня 2015 року і до законодавчого врегулювання спеціальні пенсії не призначаються, а вже призначені не перераховуються.

Суд не може погодитись з даним твердженням, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.8 та ч.1 ст.58 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_3 та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ (надалі по тексту Закон №213), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Між тим, пенсія ОСОБА_2В, призначена з листопада 2014 року, тобто до внесення змін до ОСОБА_3 України «Про державну службу».

Відтак, щодо застосування відповідачем ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у часі, зазначено, що відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання відповідача на те, що згідно п.5 Прикінцевих положень ОСОБА_3 України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена відповідно до закону України «Про державну службу» не діють, суд вважає необґрунтованими, оскільки позивач звернулась до відповідача з заявою про переведення її на раніше призначену пенсію у звязку з втратою годувальника, а не про призначення пенсії вперше.

Пленум Верховного Суду України у п.19 Постанови від 13 червня 2007 року №8 «Про незалежність судової влади» розяснив, що відповідно до статті 8 та22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.

ОСОБА_3 України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10 грудня 2015 року визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ із наступними змінами, крім статті 37.

Відповідно до п.13 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» ОСОБА_3 України №889-VІІІ від 10 грудня 2015 року за особами, які на день набрання чинності цим ОСОБА_3 перебувають у відставці відповідно до статті 31 ОСОБА_3 України «Про державну службу» (Відомості Верховної ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами), зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

З аналізу вказаної норми вбачається, що з дня набрання чинності ОСОБА_3 України «Про державну службу» в новій редакції пенсії державним службовцям нараховуються на загальних підставах (крім осіб, вказаних у п.13 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього ОСОБА_3). Тобто, за вказаними особами зберігаються гарантії щодо пенсійного забезпечення відповідно до ОСОБА_3 України «Про державну службу» в редакції ОСОБА_3 №3723-ХІІ.

Тобто, відповідно до ч.10,11 ст.37 ОСОБА_3 України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ в редакції від 01 квітня 2014 року, яка прийнята на підставі закону від 27 березня 2014 року №1166-VІ встановлено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім»ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям не залежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у звязку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім»ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім»ї 90 відсотків. До непрацездатних членів сім»ї належать особи, зазначені у статті 36 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Право на призначення пенсії у звязку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім»ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим ОСОБА_3.

Частиною 2 статті 36 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції від 01 квітня 2014 року передбачено, що непрацездатними членами сім»ї вважаються чоловік (дружина) батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього ОСОБА_3.

Пунктом 3 ч.1 ст.45 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції від 01 квітня 2014 року пенсія у звязку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Згідно з ч.3 ст.45 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції від 01 квітня 2014 року переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами пенсійного фонду пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Отже, з наведеного вбачається, що станом на день смерті чоловіка позивач мала право на переведення на пенсію у звязку з втратою годувальника.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, норми ОСОБА_3 України «Про державну службу» діють на сьогодні і вони не змінені, не скасовані в установленому Конституцією України порядку.

Відповідно до вимог ст.37-1 ОСОБА_3 України «Про державну службу» умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом міністрів України.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 (в редакції від 12 березня 2012 року) передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності ОСОБА_3 України від 16 січня 2003 року №432-ІV (№432-15) «Про внесення змін до ОСОБА_3 України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності ОСОБА_3 України «Про державну службу» (3723-12), визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію на момент виникнення права на перерахунок.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі «Хонякіна проти Грузії» (Khoniakina v. Georgia), №17767/08, пункт 72 від 19 червня 2012 року). Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу (рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine), №68385/10 та 71378/10) від 26 вересня 2014 року).

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні о справі «Сухонов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26 вересня 2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першою протоколу. Так, якщо суть вимоги особи повязана з майновим правом, особа які воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

ОСОБА_3 сподівання у позивача виникло з моменту смерті чоловіка, а саме 09 липня 2015 року, оскільки законодавством, яке діяло на той час, передбачалося переведення на пенсію у звязку з втратою годувальника та перерахунок пенсії, щоразу у разі підвищення заробітної плати працюючого державного службовця, головною умовою переведення та перерахунку може бути лише звернення за переведенням та перерахунком.

Відповідно до розяснень, наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при звільненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції та в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якої Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004 від 6 липня 1999 року №8-рп/99, вді 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року №20-рп/2004).

Згідно статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 17 ОСОБА_3 України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Зокрема, Європейський Суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через принцип юридичної визначеності, згідно якого остаточне рішення суду у справі не може піддаватися сумніву, навіть у разі зміни законодавства (п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії» від 24 липня 2003 року). Крім цього, відповідно до розяснення Верховного Суду України №1-5/400 від 14 липня 2006 року, наданого на підставі листа Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини у справі «Качко проти України» реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобовязань, судами не повинні прийматися до уваги.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи позовні вимоги за позовом до субєкта владних повноважень, суд має виходити із конституційних принципів, на яких базуються здійснення прав та свобод людини та громадянина в Україні, включаючи права на пенсійне забезпечення, які передбачені Конституцією України, з неможливості скасування та звуження права на пенсійне забезпечення. Правовою гарантією забезпечення державою цього права є виконання прийнятих на себе зобовязань, що слідує з принципів верховенства права, закріпленого ст.8 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, позивач має право на переведення на пенсію у звязку з втратою годувальника відповідно до ОСОБА_3 України «Про державну службу» в редакції закону від 27 березня 2014 року №1166-VІ, з урахуванням підвищень з 01 грудня 2015 року розміру заробітної плати державним службовцям відповідно до постанови КМУ від 09 грудня 2015 року №1013, як таких, що поліпшують становище пенсіонера, а тому відмова відповідача не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи та порушує статтю 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», а тому є неправомірною.

Згідно ст.45 ОСОБА_3 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього ОСОБА_3, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Як встановлено в судовому засіданні позивач звернулася до відповідача з заявою 29 червня 2016 року, тому нарахування має бути зроблено з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, тобто з 01 липня 2016 року.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,160,161,162,186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненського обєднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії задоволити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненського обєднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області №519/10 від 12 липня 2016 року щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію у звязку з втратою годувальника.

Зобовязати Рівненське обєднане управління пенсійного фонду України Рівненської області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, розрахунок якої провести із розміру всіх складових заробітної плати, з якої призначалась, перераховувалась і виплачувалась пенсія померлого годувальника ОСОБА_2, який помер 09 липня 2015 року, відповідно до вимог ОСОБА_3 України «Про державну службу» в редакції закону від 27 березня 2014 року №1166-VІ, з урахуванням підвищень з 01 грудня 2015 року розміру заробітної плати державним службовцям відповідно до постанови КМУ від 09 грудня 2015 року №1013 в розмірі 70% від заробітної плати померлого годувальника, починаючи з 01 липня 2016 року та проводити відповідні виплати.

Стягнути з Рівненського обєднаного управління пенсійного фонду України Рівненській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий :