Справа № 607/3630/16а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Справа № 876/6991/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

5 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, третьої особи - виробничого структурного підрозділу «Тернопільський колійний ремонтно-механічний завод» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнаня протиправною бездіяльності та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до частини 1 пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11 грудня 2015 року.

Судом першої інстанції було здійснено заміну третьої особи - виробничого структурного підрозділу «Тернопільський колійний ремонтно-механічний завод» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 й подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову - про задоволення позову. Зокрема, апелянт зазначив, що згідно з записами в трудовій книжці його стаж роботи на посаді акумуляторника становить 23 роки. Маючи необхідний стаж для призначення пенсії на пільгових умовах, він після досягнення 55-ти річного віку звернувся до управління Пенсійного фонду України із відповідною заявою. Однак, пільгову пенсію йому призначено не було. Згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України, і чоловіки, після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з яких не менше 12 років 6 місяців на роботах, зокрема - акумуляторником. Записами у трудовій книжці підтверджено його загальний трутовий стаж 40 років, з яких стаж роботи акумуляторником - понад 23 роки, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та дав пояснення, аналогічні викладеним у ній доводам. Зауважив, що з 1992 року він працював акумуляторником, виконував одну роботу у шкідливих умовах у контакті з кислотою, що суттєво відобразилося на його здоров'ї.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 1987 року працював у Рефрижераторному вагонному депо Тернопіль Львівської залізниці, правонаступником якого є ПАТ «Українська залізниця» акумуляторником.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу виповнилося 55 років.

4 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі (зараз - Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області) із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Однак йому було відмовлено, що підтверджено протоколом від 25 квітня 2016 року.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах з таких підстав.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова № 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року, 17 березня 2015 року, 16 вересня 2015 року,12 квітня 2016 року (справи №№ 21-183а13, 21-519а14, 51-585а14, 21-1203а15, 21-6501а15), які відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України мають бути враховані іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 він працював:

- з 07 грудня 1992 року акумуляторником 4-го розряду цеху по ремонту електрообладнання;

- 03 жовтня 1994 року присвоєно 5 й розряд акумуляторника цеху по ремонту електрообладнання;

- 01 лютого 1995 року переведений акумульторником 5-го розряду дільниці по ремонту акумуляторних батарей;

- 3 січня 1997 року був призначений з переводом акумуляторником 5-го розряду рефрижераторного вагонного депо,

- 1 жовтня 2010 року був призначений на посаду акумуляторника 5 розряду в дільницю № 24 за переводом в вагонне депо,

- 13 березня 2004 року переведений акумуляторником 5-го розряду в дільницю по ремонту електроустаткування, КВП і автоматики;

- 14 листопада 2011 року переведений акумуляторником 5-го розряду в дільницю з ремонту електроустаткування відділення з ремонту акумуляторних батарей, де працює на даний час.

Відповідно до довідки № 4017/2 від 30 листопада 2015 року, виданої ВП «Пасажирське вагонне депо Тернопіль», за період роботи з 07 лютого 1992 року по даний час на посаді акумуляторника умови праці і характер роботи ОСОБА_1 не змінювались. У зв'язку з реорганізацією, Рефрижераторне вагонне депо Тернопіль перейменоване на пасажирське вагонне депо Тернопіль відповідно до наказу Мінтрансу України № 770 від 02 жовтня 2003 року «Про передачу рефрижераторного вагонного депо Тернопіль до складу Львівської залізниці», Укрзалізниці № 442-43 від 10 жовтня 2003 року Львівської залізниці № 489/Н від 28 жовтня 2008 року «Про створення пасажирського вагонного депо Тернопіль».

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 4018/2 від 30 листопада 2015 року ОСОБА_1 працював повний робочий день у Рефрижераторному вагонному депо Тернопіль і виконував роботи з ремонту і формування акумуляторів і акумуляторних батарей різних типів і ємностей наявних на рефрижераторному рухомому складі. Проводив регулювання напруги і струму під час заряджання, визначав і усував пошкодження акумуляторних батарей. Роботи виконувались протягом цілого робочого дня. За професією - акумуляторник, що передбачена Списком № 2.

Згідно з наказом Рефрижераторного вагонного депо Тернопіль від 01 липня 1994 року № 106 «Про затвердження переліку робочих місць виробництв, робіт, професій і посад, працівникам, яким підтверджується право на пільги та компенсації» підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 працівникам робочого місця «акумуляторник» цеху по ремонту електрообладнання.

Отже, у стаж ОСОБА_1, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2, повинен зараховуватись період з 07 грудня 1992 року по 31 січня 1995 року - до переводу на посаду акамуляторника 5-го розряду дільниці по ремонту акумуляторних батарей, яке не було атестоване.

Разом з тим, згідно запису у трудовій книжці ОСОБА_1 на підставі наказу № 109 від 30 січня 1997 року його було переведено на посаду акамуляторника 5 розряду рефрижераторного вагонного депо.

Оскільки дана посада зазначена безвідносно до цеху або дільниці, а згідно довідок підприємства ОСОБА_1 продовжував виконувати роботу по ремонту і формуванню акумуляторів, умови праці не змінювалися, суд важає, що її було атестовано у відповідності до наказу № 106 від 1 липня 1994 року і цей період з 30 січня 1997 року також необхідно зарахувати у пільговий стаж.

Згідно з наказом Рефрижераторного вагонного депо Тернопіль № 46 від 14 лютого 2000 року затверджено результати атестації, відповідно до якої підтверджено право акумуляторника дільниці по ремонту акумуляторних батарей на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до висновку щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці від 26 лютого 2008 року, експертизою поданих 26 лютого 2008 року матеріалів атестації робочих місць, проведених Рефрижераторним вагонним депо Тернопіль у 2000 році встановлено, що підприємство провело атестацію у відповідності до вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, Методичних рекомендацій, затверджених постановою Мінпраці та Мінохоронздоров'я України від 01.09.1992 року № 41 та Інструкції по заповненню карти умов праці. Наказом по підприємству від 14 лютого 2000 року № 46 «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці» обґрунтовано підтверджено право на пільгову пенсію згідно Списку № 2 працівникам робочого місця «акумуляторник» дільниці по ремонту акумуляторів.

13 березня 2004 року ОСОБА_1 переведений акумуляторником 5-го розряду в дільницю по ремонту електроустаткування, КВП і автоматики.

За таких обставин за результатами атестації у стаж ОСОБА_1, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2, повинен зараховуватись період по 12 березня 2004 року.

Відповідно до наказу Пасажирського вагонного депо Тернопіль № 98 від 08 квітня 2005 року не підтверджено право на пенсію за Списком № 2 акумуляторника (дільниця не зазначена).

Відповідно до висновку щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці від 12 квітня 2005 року, експертизою поданих 12 квітня 2005 року матеріалів атестації робочих місць, проведених Пасажирським вагонним депо Тернопіль у 2005 році встановлено, що підприємство провело атестацію у відповідності до вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, Методичних рекомендацій, затверджених постановою Мінпраці та Мінохоронздоров'я України від 01.09.1992 року № 41 та Інструкції по заповненню карти умов праці. Наказом по підприємству від 08 квітня 2005 року № 98 «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці» не підтверджено право на пільгову пенсію згідно Списку № 2 працівникам робочого місця «акумуляторник».

Згідно з наказом Пасажирського вагонного депо Тернопіль № 308 від 28 грудня 2009 року не підтверджено право на пенсію за Списком № 2 акумуляторника в дільниці з ремонту електроустаткування, КВП і автоматики.

Відповідно до висновку щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці від 08 лютого 2010 року, експертизою поданих 08 лютого 2010 року матеріалів атестації робочих місць, проведених Пасажирським вагонним депо Тернопіль у 2009 році встановлено, що підприємство провело атестацію у відповідності до вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, Методичних рекомендацій, затверджених постановою Мінпраці та Мінохоронздоров'я України від 01.09.1992 року № 41 та Інструкції по заповненню карти умов праці. Наказом по підприємству від 28 грудня 2009 року № 308 «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці» не підтверджено за результатами атестації право на пільгову пенсію згідно Списку № 2 працівникам робочого місця «акумуляторник».

14 листопада 2011 року ОСОБА_1 переведений акумуляторником 5-го розряду в дільницю з ремонту електроустаткування відділення з ремонту акумуляторних батарей.

Наказом № 330 Пасажирського вагонного депо Тернопіль від 31 грудня 2014 року підтверджено право на пенсію за Списком № 2 посаду акумуляторника (робоче місце № 15 дільниця з ремонту електроустаткування).

Відповідно до висновку щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці від 18 червня 2015 року, експертизою поданих 18 червня 2015 року матеріалів атестації робочих місць, проведених Пасажирським вагонним депо Тернопіль у 2014 році встановлено, що підприємство провело атестацію у відповідності до вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, Методичних рекомендацій, затверджених постановою Мінпраці та Мінохоронздоров'я України від 01.09.1992 року № 41 та Інструкції по заповненню карти умов праці. Наказом по підприємству від 31 грудня 2014 року № 330 «Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці» обгрунтовано підтверджено право на пільгову пенсію згідно Списку № 2 працівникам робочого місця «акумуляторник (робоче місце №15 дільниця з ремонту електроустаткування)».

Таким чином, період з 13 березня 2004 року по 30 грудня 2014 року не може бути зарахований до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2, оскільки не підтведжений результатами атестації умов праці.

Однак період з 31 грудня 2014 року по 4 лютого 2016 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 2, оскільки підтверджений результатами атестації.

Отже, зарахуванню у пільговий стаж підлягають періоди роботи ОСОБА_1 акамуляторником за результатами атестації робочих місць з 07 грудня 1992 року по 31 січня 1995 року, з 30 січня 1997 року по 12 березня 2004 року та з 31 грудня 2014 року по 4 лютого 2016 року.

Отже, пільговий стаж позивача складає більше 11 років.

Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Отже, оскільки позивач у лютому 2016 року мав 56 років, його пільговий стаж роботи у шкідливих умовах склав одинадцять років, а загальний стаж роботи складає більше 30 років, є підстави для призначення йому пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 4 роки.

Враховуючи викладене, відмова відповідача призначити позивачу пенсію є протиправною.

А тому необхідно задовольнити позовні вимоги та зобов'язати управління Пенсійного фонду призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та приймає нову, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційні скарги слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, прийнявши нову про задоволення позову.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційу скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 серпня 2016 року у справі № 607/3630/16-а та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Територіального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах.

Зобов'язати Територіальне об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 4 лютого 2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 27 грудня 2016 року.