Справа № 201/15000/16-а
Суддя: Ткаченко Н. В.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/201/1121/2016р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді Ткаченко Н.В.

при секретарі Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії щодо нарахування та забезпечення виплат щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016рік,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії щодо нарахування та забезпечення виплат щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016рік ( а.с. № 2-5).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.10.2016р. було відкрито скорочене провадження по справі ( а.с. № 12), а 25.11.2016р. призначено судове засідання ( а.с. № 18).

Ухвалою суду від 12.12.2016р., винесеною без виходу до нарадчої кімнати, було залучено до участі у справі в якості співвідповідача Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ( а.с. № 28).

В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що він є інвалідом другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому щорічно до 05 травня повинна виплачуватися щорічна разова грошова допомога в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, як інваліду війни другої групи. В квітні 2016р. йому було виплачено грошову допомогу не в повному обсязі, а саме, замість 8592грн. сплачено лише 2600грн. Листом ДСЗН Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 18.10.2016р. № Н-295 позивачу з посиланням на Постанову КабМіну України від 02.03.2016р. № 141 було повідомлено, що розмір його грошової допомоги становить 2600грн. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач просив зобовязати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної адміністрації та Дніпропетровський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат вчинити дії щодо нарахування та забезпечення виплати ОСОБА_1, 08.08.1965р.народження, щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016р. у розмірах, які передбачені ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист» , а саме, в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, як інваліду другої групи, з урахуванням виплаченої суми.

В наданій суду 26.12.2016р. заяві, позивач просив розглядати справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити ( а.с. № 34).

Представник відповідача - Департаменту соціального захисту населення ДОДА - ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 01.03.2016.р. ( а.с. № 36) в наданій суду 26.12.2016р. заяві просила розглядати справу за її відсутності ( а.с. № 35). В наданих суду 12.12.2016р. запереченнях, представник відповідача зазначила, що Департаментом не ведеться персональний облік отримувачів допомоги по містах та районах області, не здійснюється персональне нарахування та виплата усіх видів допомоги, а тому ДСЗН не є належним відповідачем по справі ( а.с. № 22-24).

Представник відповідача - ДОЦ по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 21.06.2016р. ( а.с. № 38) в наданій суду 26.12.2016р. заяві просила розглядати справу за її відсутності та врахувати надані заперечення ( а.с.№ 37). В запереченнях представник просила закрити провадження стосовно вимог до Центру, посилаючись на те, що центр не може бути відповідачем по справі, оскільки положенням про Центр не передбачено самостійне визначення розміру допомоги. Відповідно до чинного законодавства, виплати, в тому числі й разову грошову допомогу, здійснює Міністерство соціальної політики України шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державної адміністрації, які через відділення звязку або установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії. Також представник відповідача зазначила, що відповідно до Постанови КМУ від 02.03.2016р. № 141, позивач має право на отримання грошової допомоги лише в розмірі 2600грн.

За таких обставин, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 41,128 КАС України розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе в задоволені позовних вимог відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАСУ встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАСУ для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особі встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серія Є № 016831, виданим Новомосковським районним управлінням соціального захисту населення 15.09.2015р. ( а.с. № 8).

З листа Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації № Н-295 від 18.10.2016р. вбачається, що відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2016році виплату разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам другої групи здійснити в розмірі 2600грн. ( а.с. № 9-10). Дана грошова допомога буда виплачена позивачу, що він не заперечує в позовній заяві.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, встановлено виплату щорічно до 5 травня інвалідам війни разової грошової допомоги у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

01.01.2015р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014р. № 79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбачену Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, інвалідам другої групи, у розмірі 2600 гривень.

Конституційний Суд України в рішенні від 26.12.2011р. № 20-рп/2011 зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

З огляду на те, що призначаючи та виплачуючи позивачу грошову допомогу у розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №141, відповідачі діяли на підставі та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, то підстав для задоволення позову ОСОБА_1 не має, та в задоволені позову слід відмовити.

Заперечення відповідачів стосовно того, що вони є неналежними відповідачами по справі, суд оцінює критично, оскільки належних та допустимих доказів цьому ними не надано.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 94 КАС України, з огляду на те, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, а даною постановою відмовлено в задоволені вимог позивача, то судові витрати слід компенсувати за рахунок Державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Рішенням Конституційного Суду України №3-рп від 25.01.2012р., ст.ст.6-11, 41 69, 71, 83, 94, 99, 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії щодо нарахування та забезпечення виплат щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2016рік відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Н.В.Ткаченко