Справа № 442/3829/16-а
Суддя: Хомик А. П.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/3829/16-а
Провадження № 2-а/442/142/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Хомика А.П.

при секретарі - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради, третьої особи ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять визнати протиправним та скасувати рішення Дрогобицької міської ради за №203 від 31.03.2016 року «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації по становленню меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) в частині п. 2.5., яким надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, орієнтованою площею 1154 кв.м. на вул. І. Франка, у м. Дрогобичі.

В обґрунтування позову покликаються на те, що їхня родина у продовж 80-ти років, а точніше з 1936 року володіють та користуються земельною ділянкою площею 1100 кв.м., яка розташована між будинками №143 та №145 по вул. І. Франка у м. Дрогобичі. Дану земельну ділянку придбав ОСОБА_4 у 1936 році у ОСОБА_5. ОСОБА_1 користується такою земельною ділянкою з 1945 року, а ОСОБА_2 з 1973 року по сьогоднішній день. До цього часу такою земельною ділянкою користувалась ОСОБА_6, яка є матір»ю ОСОБА_2.

Нещодавно, у кінці квітня 2016 року, у той час, коли вони обробляли вказану земельну ділянку, зауважили, що якісь незнайомі особи проводять обміри цієї земельної ділянки. Пізніше дані особи повідомили, що вони є працівниками Центру земельного кадастру м. Дрогобича, та прийшли для виконання рішення Дрогобицької міської ради №203 від 31.03.2016 року. Згідно п. 2.5. вказаного рішення міської ради ОСОБА_7 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1154 кв.м. по вул. І. Франка для ведення садівництва.

Вважають, що відповідач порушив їхні права, оскільки не зясував, що згадана земельна ділянка перебуває у їхньому володінні та користуванні з 1936 року, прийняла незаконне рішення.

Більше того, відповідно до вимог земельного законодавства України забороняється надавати зайняті земельні ділянки.

Дане рішення також не було предметом розгляду на постійній комісії з питань регулювання земельних відносин при Дрогобицькій міській раді. У звязку з цим, ОСОБА_2 зверталась до Дрогобицької міської ради із запитом на інформацію від 25.04.2016 року проте їм не було надано протоколу з якого би вбачалось те, що заява ОСОБА_3 від 10.03.2016 року розглядалась на постійній комісії з питань регулювання земельних відносин при Дрогобицькій міській раді .

Позивачі та їх представник адвокат ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просили задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_9 позову не визнав з підстав, викладених у письмовому заперечені на позов, зокрема через безпідставність. Заява ОСОБА_7 була предметом розгляду постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин, а також відділ містобудування та архітектури виконавчих органів 16.03.2016 року повідомив, що дана земельна ділянка може бути відведена для ведення садівництва.

Представник третьої особи ОСОБА_10 проти задоволення позову заперечив через його безпідставність.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши письмові докази по справі, суд вважає, що в позові слід відмовити.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Матеріалами справи встановлено, що п. 2.5. рішення Дрогобицької міської ради від 31.03.2016 року №203, ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтованою площею 1154 кв.м. на вул. ОСОБА_11.

Такому рішенню передувала заява ОСОБА_3 від 10.03.2016 року про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 0,1154 га на вул. Івана Франка у м. Дрогобичі, яка зареєстрована Дрогобицькою міською радою 10.03.2016 року за №544/3-21, яка була предметом розгляду на засіданні постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин 17.03.2016 року, де було рекомендовано та погоджено одноголосно надання дозволу ( протокол №17 п. 3.34.).

Відділом містобудування та архітектури виконавчих органів Дрогобицької міської ради від 16.03.2016 року №163 було повідомлено, що намічена земельна ділянка орієнтовано площею 1154 кв.м. на вул. ОСОБА_11, згідно плану зонування міста Дрогобича знаходиться в зоні садибної забудови (Ж-1) та може бути відведена для ведення садівництва.

У відповідності до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Натомість позивачами не подано жодних доказів щодо належності користування спірною земельною ділянкою.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила факт користування позивачами земельною ділянкою по вул. І.Франка в м.Дрогобичі.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ч.ч.3, 6, 13 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Положеннями ч. 6 ст. 186-1 ЗК України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Враховуючи те, що підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України не було, Дрогобицька міська рада в межах повноважень наданих Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України 20.02.2013 прийняла рішення №163, яким надала згоду ОСОБА_7 на розробку проекту землеустрою.

Доводи позивачів про те, що Дрогобицькою міською радою порушено вимоги ст. 118 ЗК України - не проведено процедуру вилучення у них земельної ділянки, не заслуговують на увагу, оскільки вимоги ст.149 ЗК України (на яку посилається позивач) стосуються земельних ділянок наданих у постійне користування. Відповідно до ст.125 ЗК України, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Позивачі не є законним користувачами спірної земельної ділянки, не мають жодних документів, які посвідчують право користування цією земельною ділянкою, а тому для вилучення у них спірної земельної ділянки не було підстав та необхідності.

Крім того,оскаржуване рішення жодним чином не порушує прав чи законних інтересів позивачів, оскільки вони не є законними користувачами чи власниками спірної земельної ділянки. Той факт, що позивачі усно зверталися до Дрогобицької міської ради із заявою про передачу їм у приватну власність земельної ділянки не доводить, що рішення Дрогобицької міської ради порушує їх права.

Варто зазначити, що чинне законодавство України, не містить норм, які встановлюють обов'язок чи хоча б право органу місцевого самоврядування відмовити заявнику у наданні згоди на розробку проекту відведення у зв'язку із наявністю заяв інших громадян.

Поряд з цим, відсутні належні та допустимі докази протиправності рішення Дрогобицької міської ради.

Отже, дискреційне право органу місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків. Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті рішення. Отже, субєкт владних повноважень вправі використати право надане законом та оцінити обєктивно існуючі обставини і прийняти рішення в межах дискреційних повноважень.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати позивача не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 11, 72, 86, 94 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради, третьої особи ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Постанова може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення постанови у повному обсязі чи її прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Хомик А.П.