Справа № 638/15880/16-а
Суддя: Штих Т. В.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а/638/591/2016
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі головуючого судді Штих Т.В., секретаря Чаленко Н.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУПФУ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив дійсну військову службу в Збройних Силах України на посаді доцента кафедри та у 1996 році був звільнений у запас. Позивач отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 2262-XII як особа звільнена з військової служби та перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ.

ГУПФУ здійснило позивачу перерахунок розміру пенсії з 01.09.2008 року на виконання судового рішення та виплатило позивачу суми перерахунку у серпні та вересні 2016 р.

Але на думку позивача ГУПФУ протиправно не нарахувало та не виплатило компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Зазначала, що позовні вимоги позивача є безпідставними, посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України просила провадження у справі закрити. Свої доводи виклала у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 2262-XII як особа звільнена з військової служби та перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ.

Позивач отримує пенсію на картковий рахунок через Харківське обласне управління Ощадбанку.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.04.2016 по справі № 642/981/16-а яка змінена постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 р. позовні вимоги задоволено частково, зокрема:

визнано дії (бездіяльність) головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2008 р. грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу в розмірі відповідно наказу Міноборони від 28.07.2008 р. № 377 протиправними;

зобов`язано головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області після отримання від ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, розмір якої обчислений з грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу відповідно до наказу Міноборони від 27.08.2008 р. № 377 з 01.09.2008 року.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2016 р. по справі № 642/981/16-а зокрема:

постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 06.04.2016р. по справі № 642/981/16-а скасовано в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.09.2008 р., розрахувавши її розмір за методикою відповідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати»;

прийнято в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову;

в іншій частині постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 06.04.2016р. по справі № 642/981/16-а залишено без змін.

Зазначена постанова суду в силу ст. 254 КАС України набула законної сили 26.05.2015 р.

На виконання зазначеної постанови суду ГУПФУ здійснило перерахунок розміру пенсії позивачу з 01.09.2008 року по 31.08.2012 року. Відповідно до Розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою ФХ 98373 від 01.08.2016 року сума доплати складає 8850,40 грн. Відповідно до Розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою ФХ 98373 від 15.09.2016 року сума доплати складає 15511,02 грн.

Відповідно до витягу по картковому рахунку ОСОБА_1 зазначені грошові кошти виплачені позивачу 29.08.2016 р. та 26.09.2016 року.

Але ГУПФУ не нарахувало та не виплатило позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.09.2008 року. Зазначений факт відповідачем не заперечується.

Частиною другою ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-IV), яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (Закон № 2050-ІІІ) та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Методика обчислення розміру компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати визначена у ст. 3 Закону № 2050-ІІІ.

Таким чином ГУПФУ протиправно не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів за порушення строків виплати частини основного розміру пенсії.

В силу ч. 1 ст. 244-2 КАС України суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 18.11.2014 р. (справа № 21-518а14).

Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на пенсійне забезпечення відповідно до Закону № 2262-XII, основані на принципі юридичної визначеності.

Як свідчить позиція Європейського Суду у справі Yvonne van Duym v. Home Office (Case 41/74 van Duym v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, в цьому випадку це встановлення компенсації за порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Факт, що головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не перерахувало розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2008 р., не здійснило належні нарахування та виплати суми перерахунку не підлягає доказуванню оскільки встановлений постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.04.2016 по справі № 642/981/16-а.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача, що нарахування та виплати суми перерахунку були здійсненні тільки у серпні та вересні 2016 року оскільки орган владних повноважень не може посилатись на свої дії (бездіяльність) які визнані судом протиправними як підставу обґрунтування інших дій (бездіяльності).

Суд також критично оцінює посилання відповідача на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2016 р. як на таку якою вирішено такий саме спір і між тими самими сторонами. Відповідно до фабули зазначеної постанови апеляційного суду, враховуючи, що доходи (пенсія) позивачу не були нараховані, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію суми індексації грошового забезпечення відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Але позивач звернувся до суду із позовом якій розглядається після нарахування та виплати доходів (пенсії), а тому інші обставини та підстави звернення позивача до суду ніж у справі яка розглядалась колегією суддів Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 642/981/16-а.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано до суду належних та допустимих доказів відсутності підстав для не нарахування і не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та виплаченої на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 06.04.2016 по справі № 642/981/16-а з 01.09.2008 р.

Щодо вимоги позивача в частині зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як суб`єкта владних повноважень подати протягом п`ятнадцяті днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб`єкта владних повноважень.

Цій нормі кореспондують положення абзацу 6 п. 4 ч. 1 ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з яким постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України за значив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення також підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
За розгляд адміністративного позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 551,20 грн, що підтверджується квитанцією від 29.09.2016 р.
З метою якісного захисту своїх прав позивач використовував правову допомогу адвоката. Витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката складають 1375 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 29.09.2016 р. та квитанцією до прибуткового касового ордеру від 29.09.2016 р.
Таким чином, судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 1375 грн. підлягають стягненню з головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.158, 160-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії нарахованої та виплаченої на виконання постанови Ленінського районного суду міста Харкова від 06.04.2016 року по справі № 642/16-а з 01.09.2008 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.09.2008 року, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до ст.. 3 Закону України « Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області подати протягом 15 днів, з дня набрання постанови законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбаченого ч.1 ст. 257 КАС України.

Стягнути з Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 гривна 20 копійок, а також витрати на правову допомогу в розмірі 1375 гривен.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту оголошення.

Суддя Штих Т.В.