Справа № П/811/383/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2016 рокусправа № П/811/383/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Семененка Я.В. Добродняк І.Ю

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 р. у справі № П/811/383/16

за позовом Фермерського господарства "ОСОБА_1В."

до Добровеличківської районної державної адміністрації в особі державного реєстратора сектору з питань державної реєстрації ОСОБА_2

треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, СФГ ОСОБА_5

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2016 року Фермерське господарство "ОСОБА_1В." звернулось до суду з адміністративним позовом до Добровеличківської районної державної адміністрації в особі державного реєстратора сектору з питань державної реєстрації ОСОБА_2 в якому просило

- визнання протиправними дій відповідача щодо видалення записів №13566313, №13566583 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- зобов'язання відповідача відновити записи №13566313, №13566583 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2016 року відносно Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, вжито заходи процесуального примусу шляхом тимчасового вилучення доказів для дослідження судом.

Зазначена ухвала разом із супровідним листом від 03.10.2016 р. №П/811/383/16/14764/16 направлена на виконання до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Кіровоградській області.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_6 від 06.10.2016 р. ВП №52583386 відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Суд дійшов висновку, що відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження щодо виконання ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2016 р. перешкоджає повному, всебічному та своєчасному розгляду справи № П/811/383/16, а тому суд вважає за необхідне спрямувати окрему ухвалу до начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з метою відповідного реагування та вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження.

Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області безпідставно не вжито заходів спрямованих на виконання ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.09.2016 р. у справі № П/811/383/16, що перешкоджає всебічному та своєчасному розгляду справи, а також унеможливлює фактичну реалізацію застосованих судом заходів процесуального примусу, необхідно спрямувати окрему ухвалу до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області для проведення перевірки щодо наявності в діях посадових осіб Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області злочину передбаченого статтею 382 КК України.

Не погодившись з окремою ухвалою суду Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області подало до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати окрему ухвалу.

Перевіривши законність та обґрунтованість окремої ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 271 КАС України, у разі неподання без поважних причин письмових чи речових доказів, що витребувані судом, та неповідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів для дослідження судом.

В ухвалі про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом зазначаються: ім'я (найменування) особи, у якої знаходиться доказ, її місце проживання (перебування, знаходження), назва або опис письмового чи речового доказу, підстави проведення його тимчасового вилучення, кому саме доручається вилучення.

Суд зазначає, що виходячи з принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі (стаття 11 КАС України), суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на його думку, не вистачає. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку, суд витребовує ці матеріали (частина четверта статті 71 КАС України).

У разі невиконання особою, у якої знаходяться докази, вимог ухвали про витребування доказів, суд має застосувати захід процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення в неї доказів для дослідження судом.

Підставою для цього є неподання письмових чи речових доказів, витребуваних судом, без поважних причин або без повідомлення суду про такі причини. Вилученню можуть підлягати письмові або речові докази, визначені відповідно у статтях 79 та 80 КАС України. Вони можуть бути вилучені, як від учасників адміністративного процесу, так і від будь-якої іншої особи, у якої знаходяться письмові або речові докази.

Про тимчасове вилучення доказу суд постановляє письмову ухвалу, яка надсилається державному виконавцю для негайного виконання. Ухвалу не може бути оскаржено окремо, але заперечення проти неї можуть бути включені до скарги на судове рішення, ухвалене за результатами розгляду справи.

В ухвалі про тимчасове вилучення доказів обов'язково зазначаються:

1) ім'я (прізвище, ім'я, по батькові) фізичної особи, найменування органу чи юридичної особи, у якої знаходиться доказ;

2) місце проживання (перебування) фізичної особи або місцезнаходження органу чи юридичної особи, у якої знаходиться доказ;

3) назва або опис письмового чи речового доказу, які дають можливість його чітко ідентифікувати;

4) підстави проведення тимчасового вилучення доказу (тобто слід зазначити, для розгляду якої справи необхідний доказ і внаслідок невиконання якої ухвали про витребування доказу застосовано цей захід процесуального примусу);

5) зазначення органу державної виконавчої служби, якій доручається провести вилучення.

Крім того, ухвала передбачає, що суб'єктом виконання ухвали суду про тимчасове вилучення доказів є державний виконавець, який здійснює виконання ухвали за правилами Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, ухвала про тимчасове вилучення доказів є заходом примусового впливу у відношенні осіб, які без наявних на те поважних підстав відмовляються надати на письмову вимогу суду докази в адміністративній справі. Такі ухвали підлягають негайному виконанню, вони є виконавчими документами та передбачають спеціальний спосіб їх виконання, у вигляді безпосереднього покладення обов'язку по здійсненню вилучення доказів на відповідний територіальний орган ДВС.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала від 30.09.2016 року містить в собі всі обов'язкові реквізити, передбачені ст. 271 КАС України, зокрема, перелік документів, які слід вилучити, найменування та адресу особу, у якої перебувають докази, а також зазначено особу на яку покладено обов'язок по вилученню доказів - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Однак, заявник вважає, що дана ухвала на відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в частині форми складання виконавчого документу, а саме: у ній не міститься відомостей про стягувача (його місцезнаходження, ідентифікаційний код), дати набрання законної (юридичної) сили рішенням; строку пред'явлення виконавчого документа до виконання. Окрім того, на думку державного виконавця, всупереч вимогам статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" зазначена ухвала надійшла з супровідним листом Кіровоградського окружного адміністративного суду.

З цього приводу суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець в разі невідповідності виконавчого документу ст. 18 цього Закону може прийняти постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; 6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В свою чергу, згідно із приписами ч. 4 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» У разі якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документів, зазначених у статті 17 цього Закону, і невідкладно розпочинає його примусове виконання.

Судова колегія зазначає, що Закону України «Про виконавче провадження» містить загальні вимоги щодо виконавчих документів, які зокрема стосуються як рішень цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних справах, судових наказів, виконавчих листів, рішень інших органів державної влади, вказані вимоги в своїй сукупності покликані забезпечити якнайскоріше виконання рішення суду, оскільки виконання рішення суду є стадією судового розгляду, яка забезпечує повний та ефективний судовий захист.

Між тим, як вже зазначалось, ухвала про тимчасове вилучення доказів передбачає спеціальний спосіб виконання рішення суду, зокрема, в самій ухвалі безпосередньо на виконання вимог КАС України вказано особу, яка зобов'язана чинити дії з вилучення доказів, а саме відділ примусового виконання рішень, які в даному випадку виступає і як орган уповноважений на відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій на підстав Закону та і орган відповідальний за виконання рішення суду на підставі самого рішення.

Зазначена специфіка, виключає можливість зазначення судом в ухвалі будь-якого стягувача, оскільки ухвалу має бути виконано не на користь фізичної або юридичної особи, а з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи та захист порушених або оспорюваних прав та інтересів осіб які звернулись до суду.

Відтак, невірним є висновок заявника з приводу невідповідності ухвали від 30.09.2016 року вимоги встановленим Законом для виконавчого документу в частині не зазначення стягувача по виконавчому провадженню.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що необґрунтованим є і посилання заявника на порушення вимог Закону в частині не подання заяви про відкриття виконавчого провадження, оскільки у відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження не виключно за заявою стягувача, а й в інших передбачених законом випадках.

Щодо доводів заявника про порушення вимог Закону в частині не зазначення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, а також, не зазначення набрання законної сили ухвалою суду від 30.09.2016 року, суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала про тимчасове вилучення доказів є такою, що підлягає негайному виконанню, в силу приписів КАС України, тобто підлягає виконанню незалежно від набрання законної сили, більш того, ухвала пред'явлена до виконання одразу після її прийняття, тобто із дотриманням строків визначених Законом для пред'явлення виконавчих документів, відтак, підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження з цих підстав у державного виконавця відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути оскаржена заявником у десятиденний строк з дня її надходження у порядку, встановленому цим Законом.

Разом з тим, законом не передбачено процедури оскарження судом, який розглядає справу, рішень державного виконавця, а тому єдиним способом реагування суду на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження може бути винесення окремої ухвали до начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівника вищестоящого органу державної виконавчої служби про здійснення контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що окрема ухвала в частині звернення до начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області є обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що головним державним виконавцем безпідставно не вжито заходів спрямованих на виконання ухвали суду чим вчинено перешкоди всебічному та своєчасному розгляду справи, оскільки відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець наділений повноваженнями відмовити у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документу вимогам ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на положення ч.2 ст.166 КАС України, звертає увагу на перевищення судом першої інстанції наданих законом повноважень при вирішенні в оскарженій окремій ухвалі направити її начальнику Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_7 для проведення перевірки щодо наявності в діях посадових осіб Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області злочину, передбаченого статтею 382 КК України та зобовязати вказану посадову особу повідомити Кіровоградський окружний адміністративний суд про вжиті заходи протягом місяця з дня отримання копії ухвали.

Так, у ч.2 ст.166 КАС України встановлено, що у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Отже, враховуючи те, що у даному випадку особою, дії якої оскаржені позивачем, являється держреєстратор сектору з питань державної реєстрації ОСОБА_2 Добровеличківської РДА, а не посадові особи органу ДВС, направлення окремої ухвали начальнику ГУ Нацполіції в Кіровоградській області для проведення перевірки щодо наявності в діях посадових осіб Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області злочину, передбаченого статтею 382 КК України, є порушенням норм процесуального права.

Водночас, колегія суддів зауважує, що наведене процесуальне порушення не може бути єдиною окремою підставою для скасування правильно винесеної по суті окремої ухвали від 12.10.2016 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування окремої ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на ухвалу Кіровоградського залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 р. у справі № П/811/383/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко