Справа № 463/3386/16-а
Суддя: Головатий Р. Я.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Львів Справа №463/3386/16-а

Провадження №2-а/463/192/16

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Головатого Р.Я.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, уточнивши позовні вимоги, просить визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_5 Пенсійного фонду у Личаківському районі м. Львова про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років та зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно із ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова №2172 від 30.06.2016, позивачу відмовлено у задоволенні заяви про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру», у звязку із введенням в дію п. 5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213, згідно з яким пенсії на підставі вказаного закону не призначаються (не перераховуються).

Вважає, що покликання відповідача на п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» є необґрунтованими, оскільки до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення ст.86 Закону України «Про прокуратуру», який набрав чинності 15.07.2015 та яким визначений спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури, оскільки до вказаної норми зміни не вносилися. Крім цього, вважає, що звуження змісту та обсягу соціальних гарантій шляхом внесення змін до законодавчих актів суперечить Конституції України, яка має найвищу юридичну силу. З огляду на наведене просить визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_5 Пенсійного фонду у Личаківському районі м. Львова про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років.

Враховуючи те, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії загальний трудовий стаж позивача становить 24 роки 9 місяців 28 днів, з яких 19 років 5 місяців 2 дні трудовий стаж на посадах прокурора, а відповідно до ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців, тому вважає, що набула право на призначення пенсії за вислугу років і просить зобовязати відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно із ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру».

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.68-75). Пояснила, що згідно з записами в трудовій книжці позивача, остання в період з 01.08.1991 по 29.12.1996 працювала на посаді секретаря-друкарки прокуратури Залізничною району мЛьвова, з 30.12.1996 по 27.01.1997 на посаді спеціаліста 2-ої категорії на підставі ст.25 Закону України «Про державну службу».

Разом з тим, ОСОБА_6 до заяви про призначення їй пенсії долучила диплом ВК №10197380. виданий 30.06.1998 про те, що ОСОБА_7 (ОСОБА_4 Н-Я., свідоцтво про шлюб серія 1-СГ №021294 від 19.11.2005) закінчила у 1998 році Львівський державний університет ім. Івана Франка і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юриста. Отже, вищу освіту позивач отримала лише 30.06 1998, тому період роботи з 01.08.1991 по 29.12.1996 на посаді секретаря-друкарки прокуратури Залізничного району м.Львова, з 30.12.1996 по 27.01.1997 на посаді спеціаліста 2-ої категорії на підставі ст.25 Закону України «Про державну службу», не може бути зарахований до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону №1697, оскільки посада секретар-друкарки не входить до переліку, передбаченого ст.86 Закону України «Про прокуратуру» та позивач обіймала вказані посади без вищої юридичної освіти.

Таким чином, вислуга років позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» становить 19 років 5 місяців 1 день, що є недостатнім для призначення пенсії.

Крім цього, зазначила, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213 скасовано норми пенсійного забезпечення осіб,яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про прокуратуру», тому з 01.06.2015 пенсії в порядку на та умовах визначеними вказаним законом не призначаються.

Враховуючи наведене в задоволенні адміністративного позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, суд встановив наступне.

Рішенням ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова №2172 від 30.06.2016 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років на підставі ст.86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми, щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Тому з 01.06.2015 по час прийняття рішення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» в порядку та на умовах, визначених вищезгаданим законом не призначаються(а.с. 17).

Відповідно до ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

При цьому, згідно з ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

До прокурорських посад, зазначених у статті 15 вказаного Закону належать: 1) Генеральний прокурор України; 2) перший заступник Генерального прокурора України; 3) заступник Генерального прокурора України; 4) заступник Генерального прокурора України - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора України - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 19) прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

Як вбачається з копії трудової книжки позивача (а.с.18-21) з 01.08.1991 позивач працювала на посаді секретаря-друкарки прокуратури Залізничного району м. Львова, з 30.12.1996 переведена на посаду спеціаліста 2-ї категорії на підставі ст.25 Закону України «Про державну службу», присвоєно 13 ранг державного службовця та прийнято присягу державного службовця, звідки звільнена за власним бажанням 27.01.1997, а 31.01.1997 призначена на посаду помічника прокурора Франківського району м.Львова.

Разом з тим, як вбачається з копії диплому позивача (а.с.83), остання закінчила Львівський державний університет ім. Івана Франка та отримала повну вищу освіту лише у 1998 року.

За вказаних обставин, суд вважає обґрунтованими заперечення представника відповідача проти позову з тих підстав, що період роботи з 01.08.1991 по 29.12.1996 на посаді секретаря-друкарки прокуратури Залізничного району м.Львова, та з 30.12.1996 по 27.01.1997 на посаді спеціаліста 2-ої категорії на підставі ст.25 Закону України «Про державну службу», не може бути зарахований до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки посада секретаря-друкарки не входить до переліку посад, робота на яких зараховується до вислуги років, а посаду спеціаліста 2-ої категорії на підставі ст.25 Закону України «Про державну службу» позивач обіймала без вищої освіти.

Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що на час звернення із заявою про призначення пенсії наявна у позивача вислуга років становила менше 22 роки 6 місяців, відтак позивач не набула право на пенсійне забезпечення за вислугу років, передбачене ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру», тому суд приходить до висновку, що відповідачем 30.06.2016 правомірно прийнято рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, а тому підстави для його скасування та зобовязання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно із ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» - відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 160-163 КАС України, суд,-

постановив:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова про визнання рішення протиправним, його скасування та зобов'язання до вчинення дій відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга в порядку і в строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Р.Я. Головатий