Справа № 810/4337/16
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

28 грудня 2016 року 810/4337/16

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження,

в с т а н о в и в:

27 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування пункту 2 розпорядження Яготинської районної державної адміністрації Київської області від 22.12.2008 №622 "Про затвердження звіту про наявність земель та розподіл їх по власниках землі, землекористувачах, угіддях та видах економічної діяльності станом на 01 січня 2009 року" в частині віднесення земель сумісного використання Військового сільськогосподарського підприємства "Нива" площею 248,31 га до земель запасу Райківщинської сільської ради Яготинського району Київської області.

Положеннями частини другої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду, відмови у відкритті провадження у справі.

У свою чергу, відповідно до пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частиною другою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі, суд виходить з такого.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В силу положень частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до положень частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень.

Крім цього, початок строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд зясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом позивач зазначає, що з метою захисту своїх прав він неодноразово звертався до Яготинської районної державної адміністрації щодо можливого розпаювання земель ВСП "Нива", проте дані звернення не дали позивачу очікуваного результату.

Також у позові позивач вказує, що фактично про порушення прав стало відомо лише після звернення за правовою допомогою до Громадської організації "Соціально-економічна фундація "Спадщина", яка в жовтні 2016 року отримала оскаржуване розпорядження.

З огляду на наведені обставини, позивач вважає причини пропуску звернення до суду поважними.

Відповідно до приписів частини першої статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям:

- це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об'єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду;

- це обставина, яка виникла обєктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

- ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

- ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Слід зазначити, що як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить визнати протиправним та скасувати п. 2 розпорядження Яготинської районної державної адміністрації Київської області від 22.12.2008 №612.

У свою чергу, позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду 27 грудня 2016 року, тобто більше ніж через вісім років, із пропуском шестимісячного строку на звернення до суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як зазначає позивач у позовній заяві, про існування документів щодо земель сумісної власності, які були передані в оренду, позивачу стало відомо у 2013 році після розпаювання земель ВСП "Нива" з багаторічними насадженнями. При цьому, впродовж 2014-2016 роках він неодноразово звертався до відповідача щодо можливого розпаювання останніх земель ВСП "Нива".

Отже, починаючи з 2014 року позивач був обізнаний про порушення своїх прав та інтересів, а тому мав можливість звернутись до суду для відновлення свого права.

Жодних належних та допустимих доказів, які надавали б суду можливість обчислювати процесуальний строк від іншої дати, матеріали справи не містять.

При цьому, посилання позивача на ту обставину, що він звертався до відповідача за захистом свого права, а тому це є поважною причиною для поновлення цього строку не приймається судом до уваги, оскільки такі звернення не були перешкодою для позивача одночасно звернутись до суду за захистом свого права. Крім того, такі звернення не є досудовим врегулюванням спору.

У свою чергу, подання позову до суду згідно з вимогами чинного законодавства не перешкоджає одночасно звертатись до будь-яких інших органів державної влади для вирішення питань, які відноситься до їх компетенції.

Щодо тверджень позивача відносно того, що фактично він дізнався про порушення свого права лише після звернення за правовою допомогою до Громадської організації "Соціально-економічна фундація "Спадщина", яка в жовтні 2016 року отримала оскаржуване розпорядження, суд зазначає, що як вже було наведено вище при визначенні початку строку суд зясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. Крім того, позивач не був позбавлений права у будь-який час з моменту дізнання про існування документів щодо земель сумісної власності, які були передані в оренду, звернутись за правовою допомогою.

Таким чином, наведені позивачем обставини не є за своїм змістом поважними, бо не відповідають критеріям за якими суд може визнати саме такі причини поважними та не створювали відповідних об'єктивних причин або перешкод за яких позивач не мав реальної можливості звернутись до суду.

Відповідно до частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З огляду на ту обставину, що позивачем не доведено поважності причин за яких такий строк було пропущено та беручи до уваги те, що адміністративний позов подано позивачем із значним пропуском строку на звернення до суду (через вісім років), суд не вбачає підстав для поновлення такого строку.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 100, 107, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, - залишити без розгляду.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Балаклицький А. І.