Справа № 363/3520/16-а
Суддя: Чірков Г. Є.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"12" грудня 2016 р. Справа № 363/3520/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі Гавриленко .С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Київській області та ОСОБА_3 управління державної казначейської служби у Київській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправнимидій відповідача ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Київській областіщодо припинення йому з 26 листопада 2015 року виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії; виплати пенсії без врахування її збільшення згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та утримання 15% податку та 1,5% військового збору. У цьому звязку, уточнивши свої вимоги, просив зобовязати відповідача провести перерахунок з 26 листопада 2015 року та виплачувати в подальшому додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи та пенсію з урахуванням збільшення пенсії передбаченого п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», стягнути з Державного бюджету України в особі ОСОБА_3 управління державної казначейської служби у Київській області на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Позовні вимоги про визнання дій ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо утримання та неповернення за період з 26 листопада 2015 року по 01 липня 2016 року з його пенсії 15 % податку та 1,5 % військового збору та про зобовязання провести перерахунок і виплату зайво утриманих за цей період 15 % податку та 1,5 % військового збору просив залишити без розгляду у звязку з добровільним задоволенням цих вимог відповідачем.

Позивач в суді просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Київській області проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що підвищення до пенсії проводиться за вибором пенсіонера лише за однією із підстав, а отже, виплата додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи має бути припинена згідно Постанови КМУ №112 від 25 березня 2014 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення», відтак порушення прав позивача не вбачала.

Представник відповідача ОСОБА_3 управління державної казначейської служби у Київській області проти задоволення позову про відшкодування моральної шкоди заперечила в звязку з необґрунтованістю та недоведеністю.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших осіб ГУ Пенсійного фонду України у Київській області і отримує пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб».

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області №1216 від 26 листопада 2015 року, ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи.

26 листопада 2015 року позивачем надано відповідачеві копію посвідчення інваліда війни, разом із письмовою заявою про встановлення йому підвищеної пенсії.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Київській області задоволено частково та зобовязано відповідача призначити позивачу підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи з 26 листопада 2015 року.

Згідно листа ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Київській області№1019/Г-01 від 14 листопада 2016 року вбачається, що з 01 грудня 2015 року позивачу встановлено підвищення як інваліду війни 2 групи та цільову доплату інваліду війни з урахуванням норм Постанови КМУ №112 від 25 березня 2014 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення».

Відтак при встановленні 01 грудня 2015 року підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи виплату додаткової пенсії як потерпілому від аварії на ЧАЕС 1 категорії припинено.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Згідно ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 статті 6 КАС України закріплено право кожної особи в порядку, встановленим Кодексом адміністративного судочинства, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права свободи або інтереси.

Відповідно до статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи у спорах фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, одержання пенсійних виплат та інших соціальних виплат, допомоги, захисту, пільг, що вказує про належність позивача та правомірність його звернення.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Також відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, становить 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які вставили працездатність.

Згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам ІІ групи у розмірі 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення», п. 15 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (затвердженого Постановою КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210), доповнено п. 15-1, згідно якого особам, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань» і «Про соціальний захист дітей війни» таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав.

Частиною 1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Разом з тим згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсії на підставах, передбачених цим Законом.

Частиною 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що на пенсію в повному розмірі мають право громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожен рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку.

Виходячи із вказаних вимог законодавства, з огляду на засади верховенства права, пріоритету законів над нормативно-правовими документам, а також враховуючи, що згідно Конституції України (норми якої, є нормами прямої дії) дія п. 15-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112 в частині обмеження встановлення підвищення лише з однієї з підстав, не може розповсюджуватися на правовідносини, що виникли до набрання нею чинності і не може звужувати зміст існуючих і законно набутих прав особи.

Встановлено, що позивач з 2001 року отримує додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інвалід 2 групи.

Відтак в силу викладеного вище, позивач має і не втратив право на отримання цієї додаткової пенсії разом із законно набутим правом на пільги і підвищення, як інвалід війни 2 групи згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року.

Таким чином дії відповідача щодо припинення виплати позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії слід визнати протиправними та на захист його порушених прав зобовязати відповідача поновити та провести нарахування і виплату такої додаткової пенсії.

Крім того, згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №1381 від 28 грудня 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» установлено, що розміри пенсій інвалідам війни, обчислені відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", статей 13 і 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", збільшуються на 25 відсотків.

Збільшення розмірів пенсій здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, сум індексації та інших доплат до пенсії.

Разом з тим, як вбачається з того ж листа ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Київській області№1019/Г-01 від 14 листопада 2016 року до розміру пенсії позивача, як інваліда війни не враховано збільшення її розміру на 25 відсотків, згідно постанови Кабінету Міністрів України №1381 від 28 грудня 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Такі дії відповідача слід визнати протиправними та на захист порушених прав позивача зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок з 26 листопада 2015 року та виплачувати в подальшому ОСОБА_2 пенсію з урахуванням збільшення пенсії передбаченого п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Таким чином порушені права позивача у цій частині підлягають захистові, а предявлений про це позов задоволенню.

Що стосуються стягнення на користь позивача завданої моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

При цьому, пунктами 2-5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4 (далі - Постанова №4) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Сам тільки факт визнання дій відповідача протиправними і звернення позивача за медичною допомогою не свідчить про заподіяння йому моральної шкоди.

Не дивлячись на визнання дій відповідача протиправними, підстав вважати, що ці дії призвели до заподіяння позивачеві моральних страждань судом не встановлено.

Вказані дії відповідача повязані насамперед зі спірним тлумаченням тих чи інших норм чинного законодавства України й підставою для відшкодування моральної шкоди бути не можуть.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належним чином свої позовні вимоги в цій частині, а відтак позовна заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись статтями 160-163 КАС України,

постановив:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо проведеного перерахунку і виплати пенсії ОСОБА_2 з 26 листопада 2015 року без врахування збільшення пенсії згідно п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та дії ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо припинення виплати ОСОБА_2 з 26 листопада 2015 року додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи протиправними.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок з 26 листопада 2015 року та виплачувати в подальшому ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, як особі потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок з 26 листопада 2015 року та виплачувати в подальшому ОСОБА_2 пенсію з урахуванням збільшення пенсії передбаченого п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Позовні вимоги про визнання дій ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо утримання та неповернення за період з 26 листопада 2015 року по 01 липня 2016 року з пенсії ОСОБА_2 15 % податку та 1,5 % військового збору та про зобовязання ОСОБА_3 управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок і виплату зайво утриманих за період з 26 листопада 2015 року по 01 липня 2016 року з пенсії ОСОБА_2 15 % податку та 1,5 % військового збору залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі, шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя