Справа № 146/1650/16-а
Суддя: Любинецька-Онілова А. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2016 р. Справа146/1650/16-а

Категорія 87

Код суду: 231

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Любинецька-Онілова Алла Григорівна, розглянувши у порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом. Вказав, що він з 30.05.1996 по 15.09.2016 працював суддею Томашпільського районного суду Вінницької області, з 16.09.2016 суддя у відставці. Крім стажу роботи на посаді судді має стаж, що зараховується до стажу роботи на посаді судді, який складається з роботи на посадах помічника та старшого помічника прокурора Томашпільського району Вінницької області з 30.05.1990 по 29.05.1996. Крім того, відповідно до п.3-1 постанови КМУ «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» №865 від 03.09.2005 до стажу роботи на посаді судді зараховується також календарний період проходження строкової військової служби, яку він проходив з 16.05.1974 по 07.05.1976. Загальний стаж, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці становить 28 років 2 місяці 29 днів, що дає право на призначення довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру. 16.09.2016 він звернувся до управління Пенсійного фонду в Томашпільському районі Вінницької області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Розпорядженням №131281 від 07.12.2016 йому було призначено щомісячне грошове утримання у розмірі 80 відсотків від винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Позивач вважає, що стаж його роботи 28 років 2 місяці зараховується до стажу роботи на посаді судді, і дає право на призначення довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру. В звязку з цим позивач вважає неправомірними дії відповідача щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання лише зі стажу на посаді судді, без врахування стажу на посадах помічника та старшого помічника прокурора, строку військової служби в ОСОБА_2. Позивач посилається на те, що його стаж роботи на посаді судді дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, і має визначатися на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом. Згідно з п. 11 р. XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції чинній до 28.03.2015, судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим законом. Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд визнати протиправними дії управління Пенсійного Фонду України в Томашпільському районі Вінницької області у розгляді його заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, визначення стажу роботи і розміру щомісячного довічного грошового утримання, а також зобовязати відповідача починаючи з 16.09.2016 призначити та виплатити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до ч.3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У своєму письмовому запереченні, яке надійшло суду за вхід.№7676 від 27.12.2016 відповідач управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області зазначив про те, що ОСОБА_1 відповідно до поданої заяви та документів було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 16.09.2016, розрахунок розміру щомісячного грошового утримання визначений у Рішенні Конституційного Суду України №4-рп 2016 від 08.06.2016. Відповідно до даних трудової книжки стаж ОСОБА_1 на посаді судді становить 20 років 3 місяці 17 днів, тому розрахунок довічного грошового утримання здійснений у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Також відповідач зазначає, що підстав для зарахування позивачу до стажу роботи судді період проходження строкової військової служби з 16.05.1974 по 07.05.1976 немає. Відповідно до ст.. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 в редакції чинній на момент призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зазначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Виходячи із записів в трудовій книжці ОСОБА_1 до призову на військову службу та після, він не працював на посаді судді, тому права на зарахування до стажу роботи судді періоду проходження військової служби позивачу не має. В задоволенні позову просили відмовити.

Із досліджених письмових доказів - копії трудової книжки встановлено, що 30.05.1996 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Томашпільського районного суду Вінницької області. Із копії військового квитка серії ВХ №130542, виданого 21.08.1985 встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 16.05.1974 по 07.05.1976. Із копії розпорядження УПФУ в Томашпільському районі Вінницької області №131281 від 07.12.2016 встановлено, що ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді в сумі 26100 гривень. Із копії розрахунку стажу, виданого УПФУ в Томашпільському районі Вінницької області встановлено, що стаж ОСОБА_1 складає на посаді судді з 30.05.1996 по 15.09.2016 - 20 років 3 місяці 17 днів, на посаді помічника та старшого помічника прокурора з 30.05.1990 по 29.05.1996 6 років, військова служба з 16.05.1074 по 07.05.1976 1 рік 11 місяців 22 дні. Із повідомлення УПФ в Томашпільському районі Вінницької області вих..№С-25 від 08.11.2016 щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці встановлено, що ОСОБА_1 було призначено грошове утримання у розмірі 80 відсотків від винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Оцінюючи усі докази їх сукупності, доводи позивача та заперечення відповідача, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з п.4 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 22 Конституції України передбачає, що права, свободи людини і громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Для визначення стажу роботи на посаді судді (який отримав статус судді до 30.07.2010 року) для отримання права на відставку та для отримання довічного грошового утримання слід керуватися пунктом 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яким визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом, статтями 43 Закону України "Про статус суддів" (Закон втратив чинність 30.07.2010 року; стаття 43 Закону України "Про статус суддів" втратила чинність 01.01.2011 року) та постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів". При цьому, будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Відповідно до ст.ст.129, 130 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" при обчисленні стажу роботи на посаді судді для суддів, які призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом, слід керуватися положеннями частини шостої статті 44 Закону України "Про статус суддів".

Відповідно до ч. 4 ст. 43 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч.6 ст.44 вищезазначеного Закону України "Про статус суддів" для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавка: до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.

Категорії інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги (стаття 44 Закону України "Про статус суддів"), слід розуміти роботу працівників на посадах державних службовців та службовців, що працювали і працюють в державних органах та розрахунок стажу роботи яких здійснюється відповідне до Закону України "Про державну службу" і Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 (втратила чинить на підставі постанови КМУ №229 від 25 березня 2016 року.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку до стажу державної служби включається робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, а тому стаж роботи позивача в прокуратурі з 30.05.1990 по 29.05.1996 ( 6 років) зараховується при обчисленні розміру довічного грошового утримання

Стаж позивача на посаді помічника та старшого помічника прокурора Томашпільського району Вінницької області включався та був зарахований на вислугу років та відносився до посад державної служби згідно постанови Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283 (втратила чинить на підставі постанови КМУ №229 від 25 березня 2016 року).

Відповідно до п.3 вказаного Порядку до стажу державної служби включався також час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.93 №1049 «Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів».

Також згідно п. 31 Постанови Кабінету міністрів України № N 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає право судді на відставку та отримання щомісячного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності визначеного Законом, половина строку навчання за денною формою навчання у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби, а тому календарний період проходження позивачем військової служби з 16.05.1974 по 07.05.1976 (1 рік 11 місяців 22 дні) зараховується позивачу до стажу роботи, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання.

Зазначена вимога міститься і в п.2.6. «Положення про порядок призначення та виплату щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці» затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 25.08.2005 № 94.

Таким чином, нормативно-правовими актами, які визначали та визначають стаж роботи, з часу призначення на посаду судді та на час звільнення є Закон України №2862-XII від 15.12.1992 «Про статус суддів» та Закон України «Про судоустрій та статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 (в редакціях від 07.07.2010 та від 12.02.2015), також Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013 та Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) від 08 червня 2016 року №4-рп/2016.

Відповідно до частини першої статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Частиною першою статті 131 Закону №2453-VI встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Однак, пунктом 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

За змістом частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» передбачено, що суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», виданим відповідно до статті 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України, передбачено зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби (стаття 1 втратила чинність на підставі Указу Президента від 20 березня 2008 року №248/2008).

У той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, яка набрала чинності з 01 березня 2008 року, було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» шляхом доповнення її пункту 3 -1 новим абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Тобто, на час дії Указу Президента №584/95 до стажу роботи, що давав судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, вказана норма втратила чинність з 20 березня 2008 року на підставі Указу Президента № 248/2008.

Таким чином, з 01 березня 2008 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року №545, якою пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом 2 такого змісту: «до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби». Постанова Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» втратила чинність з 01 січня 2011 року.

Згідно статті 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з цього Закону, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, а також нормативно правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Із дослідженої копії трудової книжки встановлено, що стаж роботи судді Ставнійчука В.С., який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 28 років 3 місяці 09 днів (з них стаж роботи безпосередньо суддею 20 років 3 місяці 17 днів, в органах прокуратури 6 років, строкова військова служба 1 рік 11 місяців 22 дні), що є підставою для призначення щомісячного грошового утримання у розмірі 90 відсотків.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.2, абз.2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці), зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, а також пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Конституційний суд України визначив наступний порядок виконання рішення: застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим аніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання»; підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

За встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин суд приходить до переконання, що відповідач, вирішуючи заяву позивача щодо відмови у перерахунку та призначення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків, не взяв до уваги положення постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», що привело до прийняття ним незаконного рішення.

Аналіз наведених правових актів дає підстави для висновку, що на час виходу позивача у відставку чинне законодавство передбачало зарахування до стажу роботи період проходження військової служби та роботи в органах прокуратури, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу який складав - 28 років 3 місяці 09 днів та є підставою для перерахунку довічного грошового утримання, його збільшення з 80 відсотків до 90 відсотків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про порушення прав позивача з боку відповідача.

Відповідно до ст.. 162 ч.2 КАС України при вирішенні справи по суті суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Гарантуючи дотримання і захист прав позивача, суд вважає поновлення порушеного права ОСОБА_1 можливим шляхом: визнання протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду в Томашпільському районі Вінницької області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення щомісячного довічного грошового утримання, визначення стажу роботи і розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а також зобовязанням управління Пенсійного фонду України Томашпільському районі Вінницької області починаючи з 16.09.2016 призначити, перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді за останньою посадою без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та права в майбутньому на перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру грошового утримання працюючих суддів відповідної посади.

Положеннями п.1 ч.1 ст.256 КАС України визначено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність звернути постанову суду до негайного виконання стягнення на користь позивача довічного грошового утримання у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки позов задоволено, суд за правилами ч.1 ст.94 КАС України, має підстави присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області здійснені ним та документально підтверджені судові витрати відповідно до задоволених вимог, за ставкою судового збору, встановленою ст.4 ч.3 п.1 п.п. 3 Закону України «Про судовий збір» 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551 гривню 20 копійок за кожною із позовних вимог немайнового характеру, тобто, в сумі 1102 гривні 40 копійок.

Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 18, 94, 158-163, 183-2, 256 КАС України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення щомісячного довічного грошового утримання, визначення стажу роботи і розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області починаючи з 16.09.2016 призначити, перерахувати та виплатити ОСОБА_1, з урахуванням раніше виплачених сум, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді за останньою посадою без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та права в майбутньому на перерахунок призначеного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів відповідної посади.

Звернути постанову суду до негайного виконання у межах стягнення на користь ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Томашпільському районі Вінницької області.

Постанова може бути оскаржена повністю або частково до Вінницького апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу Адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя А.Г. Любинецька-Онілова