Справа № 2а/0612/6711/11
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м. Київ К/800/9388/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Олексієнка М.М.,

Стародуб О.П.,

провівши у порядку письмового провадження касаційний розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області на постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 2 квітня 2012 року та Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_4 пред'явила в суді позов до Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області (далі - УПФ) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що в порушення статей 39, 50, 51 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(далі - Закон № 796-ХІІ) відповідач виплачує їй, як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, доплату до пенсії та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в значно менших розмірах.

Посилаючись на вказані обставини просила: визнати дії УПФ щодо невиплати їй коштів у розмірах встановлених статтями 39, 50, 51 Закону № 796-ХІІ протиправними; зобов'язати УПФ провести перерахунок та виплату доплати до пенсії як особі, яка проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до частини другої статті 39 Закону № 796-ХІІ як особі яка проживає на території радіоактивного забруднення у зоні посиленого радіоактивного контролю з урахуванням отриманих коштів за період з 1 лютого 2011 року по 18 червня 2011 року; зобов'язати УПФ провести перерахунок та виплату додаткової пенсії відповідно до частини третьої статті 51 № 796-ХІІ як особі віднесеної до 4 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням отриманих коштів за період з 1 лютого 2011 року по 30 квітня 2011 року, а з 1 травня 2011 року по 18 червня 2011 року як особі віднесеної до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням отриманих коштів.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 2 квітня 2012 року позов задоволено частково. Визнано дії УПФ щодо невиплати ОСОБА_4 коштів, передбачених частиною другою статті 39 Закону № 796-ХІІ за період з 1 лютого 2011 року по 18 червня 2011 року та коштів, передбачених частиною першою статті 50 Закону № 796-ХІІ за період з 1 травня 2011 року по 18 червня 2011 року протиправними. Зобов'язано УПФ провести донарахування та виплату ОСОБА_4 доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до частини другої статті 39 Закону № 796-ХІІ в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про державний бюджет на 2011 рік" за період забруднення за період з 1 лютого 2011 року по 18 червня 2011 року, з урахуванням фактично виплачених коштів. Зобов'язано УПФ провести нарахування та виплату ОСОБА_4 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеної до категорії 1, в розмірах, встановлених частиною першою статті 50 Закону № 796-ХІІ у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 1 травня 2011 року по 18 червня 2011 року з урахуванням фактично виплачених коштів. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2013 року рішення суду першої інстанції змінено -абзац четвертий резолютивної частини постанови викладено у такій редакції: «Зобов'язано УПФ провести нарахування та виплату ОСОБА_4 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особі, віднесеній до категорії 1, в розмірах, встановлених частиною першою статті 50 Закону № 796-ХІІ у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням фактично виплачених коштів за період з 1 травня 2011 року по 18 червня 2011 року».

В обґрунтування касаційної скарги УПФ посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування прийнятих ними рішень.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Оскільки судові рішення оскаржуються відповідачем в частині задоволених позовних вимог, а в іншій частині судові рішення сторонами не оскаржуються, то колегія суддів перевіряє їх законність та обґрунтованість лише у цій частині.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є непрацюючим пенсіонером та перебуває на обліку в УПФ, постійно проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, а також є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, а з 8 квітня 2011 року 1-ї категорії. З 22 березня 2011 року їй встановлено І групу інвалідності захворювання пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з частиною другою статті 39 Закону № 796-ХІІ пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення підвищуються у зоні посиленого радіологічного контролю на одну мінімальну заробітні плату.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ інвалідам 1-ї групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 своєї постанови від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", судам при розгляді справи необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Відтак, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що при вирішенні цього спору застосуванню підлягає саме Закон № 796-XII, а не згадана постанова Кабінету Міністрів України та обґрунтовано поклали на УПФ обов'язок з перерахунку додаткової пенсії позивача та доплати до неї.

Водночас, висновок апеляційного суду про перерахунок та виплату позивачу додаткової пенсії у розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком є правильним, оскільки з 22 березня 2011 року позивачу встановлено І групу інвалідності захворювання пов'язаного з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, а тому перерахунок та виплата має здійснюватись у розмірі, встановлених Законом № 796-XII для інвалідів 1-ї групи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судові рішення є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові апеляційного суду, а також - в незміненій частині рішення суду першої інстанції.

Постановлені у справі рішення суду першої інстанції в незміненій частині та апеляційного суду є законними і обґрунтованими, а тому підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 2 квітня 2012 року в незміненій частині та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

М.М. Олексієнко

О.П. Стародуб