Справа № 806/3570/15
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Київ К/800/1412/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Черпіцької Л.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області та Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови їй у наданні статусу громадянина, постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, та видачі їй відповідного посвідчення;

- зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації розглянути документи позивача щодо надання статусу інваліда з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою;

- зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_2 посвідчення постраждалого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в лютому 2015 року їй встановлена 2 група інвалідності по захворюванню, пов'язаному із впливом аварії на ЧАЕС, а тому у відповідності до вимог законодавства, вона має право на отримання посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Вважає, що дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі такого посвідчення є неправомірними, оскільки незалежно від змін, які внесені в законодавство, у відповідача відсутні підстави для відмови у видачі посвідчення постраждалого 1 категорії.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 1986 року позивач проживала у с. Малин Житомирської області, яке постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 було віднесено до зони посиленого радіологічного контролю.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 більше 4 років проживала у зоні посиленого радіологічного контролю, їй було видане посвідчення потерпілого категорії 4, яке діє на час проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

24.09.2014 Житомирським обласним онкодиспансером позивачу був встановлений діагноз - злоякісне утворення.

25.11.2014 експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 19 встановлено, що захворювання ОСОБА_2 пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено 2 групу інвалідності з 05.02.2015 безтерміново, яка настала внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС.

У лютому 2015 року позивачка звернулася до управління праці та соціального захисту населення Малинської міської ради щодо видачі їй посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Управління праці та соціального захисту населення Малинської міської ради направило вищевказане звернення до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації.

У відповіді на звернення ОСОБА_2 було повідомлено, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII внесені зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме, ст.2 виключена щодо зони посиленого радіологічного контролю.

Суди першої і апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходили з того, що у відповідача відсутні підстави для встановлення позивачу статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення, оскільки на момент огляду в Житомирській обласній МСЕК - 05.02.2015 року та звернення із заявами про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ОСОБА_2 не мала статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Конституційні права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтями 11, 14 наведеного Закону визначаються підстави та умови віднесення осіб до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи

Так, відповідно ст.11 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов'язкового) і гарантованого добровільного відселення; 2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 1 січня 1993 року на території зони безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій; 3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов'язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років; 4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років; 5) особи, які працювали з моменту аварії до 1 липня 1986 року не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986 - 1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов'язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України; 6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв'язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п'ятої статті 17 цього Закону.

Згідно п.1 ч.1 статті 14 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - категорія 1.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю і їй було видане посвідчення потерпілого категорії 4, яке діє на час проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII абзац п'ятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключений.

Цим же Законом ст. 2 («Визначення категорії зон радіоактивного забруднених територій») та ст. 23 («Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4») Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено, вказані зміни до Закону вступили в силу з 01.01.2015 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач на час встановлення захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС та інвалідності не проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, згідно вищенаведених змін до законодавства, оскільки така зона, відповідно до чинного законодавства, виключена.

Виходячи із встановлених обставин та норм діючого законодавства, на момент складання висновку МСЕК - 05.02.2015 року та звернення із заявами про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії ОСОБА_2 не мала статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позову щодо зобов'язання видачі посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Суди попередніх інстанцій обґрунтовано не прийняли до уваги доводи позивача щодо застосування до неї дії Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що діяла до 01.01.2015 року, так як діагноз був встановлений Житомирським онкодиспансером 24.09.2014 року, який став підставою встановлення причинного зв'язку інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС та експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 19 від 25.11.2014 встановлено, що захворювання пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС. Відповідно до ст.12 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою визнається встановленим, якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує політику у сфері охорони здоров'я.

Отже, експертний висновок Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 19 від 25.11.2014 не дає підстави згідно чинного законодавства встановити ОСОБА_2 статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи та видати посвідчення потерпілої 1 категорії.

Крім того, листом Мінсоцполітики від 08.06.2015 за № 658/20/112-15 визначено, що потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії мають правові підстави для отримання посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії у разі видачі медико-соціальною експертною комісією довідки про встановлення причинного зв'язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою до набрання чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII.

Оскільки, позивачка проходила огляд в Житомирській обласній МСЕК 05.02.2015, тобто після набуття чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, на момент огляду та видачі довідки МСЕК вже не мала статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанції винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

Л.Т. Черпіцька

О.Є. Донець