Справа № 813/4484/16
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відкриття провадження в адміністративній справі

03 січня 2017 року № 813/4484/16
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Потабенко В.А., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Банк "Фінанси та кредит" Валендюка Владислава Сергійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Банк "Фінанси та кредит" Валендюка В.С., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з наступними позовними вимогами, а саме зобов'язати Уповноважену особу ФГВФО на здійснення ліквідації АТ "Банк "Фінанси та кредит" Валендюка В.С. та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визнати ОСОБА_1 кредитором АТ "Банк "Фінанси та кредит" на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2016 року за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між мамою позивача ОСОБА_3 та АТ "Банк "Фінанси та кредит", в тому числі за договором № 6147/370-13 від 04.06.2013 року, договором № 6144/370-13 від 04.06.2013 року та за іншими видами заборгованості, у сумі всіх належних коштів та внести до четвертої черги реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та кредит" визнавши причини строку на подання заяви з кредиторськими вимогами поважними.

Ухвалою від 23.12.2016 позов залишено без руху з наданням часу на усунення недоліків позову. Позивач усунув недоліки позову, зазначені у вказаній ухвалі.

Вирішуючи питання щодо підсудності даного спору адміністративному суду, суддя зазначає наступне. Згідно позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 16.02.2016 року у справі № 21-484а15 на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проте, суддя вважає за доцільне відступити від правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 року у справі № 21 - 484 а 15 з огляду на наступне.

Висновок Верховного Суду України у зазначеній постанові зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вищевказані спірні правовідносини, які врегульовані Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банктутом", а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку належить розглядати в порядку ГПК України.

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банктутом" встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банктутом" банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність визначена також ч. 1 цього Закону як неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

З системного аналізу викладеного слідує, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банктутом" регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку ГПК України. Проте, що в даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вказаний Закон є спеціальним, яким врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Системний аналіз норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банктутом" та Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" дає підстави суду дійти до висновку, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури передбаченої Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банктутом".

Зокрема, в силу положень ст. 7 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банктутом" порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банктутом" є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в Господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі Постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким в свою чергу не передбачено порушення справи про банкрутство в Господарському суді, а тому в даному випадку застосування Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банктутом" до спірних правовідносин не підлягає і як наслідок, відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Крім того, п. 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" адміністративним судам роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Вказані висновки кореспондуються з позицією Вищого адміністративного суду України, що викладена в листі № 992/11/14-14 від 25.07.2014 року.

Враховуючи наведене в сукупності, суддя дійшла висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 року у справі № 21-484а15 та вирішення даної справи в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного вище, суддя вважає подану позовну заяву і додані до неї матеріали достатніми для відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 104-107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в а л и л а:

відкрити провадження в адміністративній справі.

Запропонувати відповідачам надати суду за 3 дні до судового засідання письмові заперечення та докази на спростування вимог позовної заяви, якщо останні заперечуються.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі невідкладно після постановлення надіслати особам, які беруть участь у справі, разом з інформацією про їхні процесуальні права і обов'язки.

Відповідачам також скерувати копію позовної заяви з додатками.

Ухвала набирає законної сили негайно після постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя Потабенко В.А.