Справа № 2-а-277/11
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2011-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-277/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2011 року

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Овідіополь, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державтоінспекції УМВС України в Херсонській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

У червні 2011 року, ОСОБА_1, звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому зазначив, що постановою інспектора ДПС РДПС м. Таврійська ОСОБА_2 серії ВТ1 № 057235 від 24.05.2011 р., винесеної на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВТ1 № 145912 від 24.05.2011 р., він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП за те, що 24.02.2011 р. о 17.41 год., він, керуючи своїм автомобілем марки «Тойота» д/н НОМЕР_1 на 308 км. автодороги Одеса-Мелітополь, яка по швидкісному режиму, відноситься до категорії інших доріг, рухався зі швидкістю 116 км/год., тобто перевищив швидкість руху на 26 км./год., що було зафіксовано за допомогою радіолокаційного відеозаписуючого технічного засобу «Візир», чим порушив п. 12.6 г) ПДР, за що був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Вважаючи вказану постанову в справі про адміністративне правопорушення неправомірною і незаконною, позивач просив суд, скасувати її та визнати неправомірними дії Управління Державтоінспекції УМВС України в Херсонській області протиправними.

В судовому засіданні, позивач свій позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, однак, надіслав на адресу суду свої заперечення на позов, в яких просив суд, розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність (а.с. 9-11).

Неявка представника відповідача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не є перешкодою для розгляду справи по суті, відповідно до ч. 4 ст. 128 КАСУ.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст. 70 КАСУ, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 71 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у звязку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (міліція) розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, передбачені частинами першої та другої статті 122 КУпАП.

Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.

Статтею 276 КУпАП передбачено справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121-126 цього Кодексу, можуть також розглядатись за місцем обліку транспортних засобів або місцем проживання порушників.

Пунктом 2.3 Інструкції з оформлення працівниками ДАІ МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої Наказом МВС України № 77 від 26.02.2009 року, передбачено розглядати від імені органів ДАІ МВС України справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122, мають право працівники ДАІ МВС, які мають спеціальні звання.

Отже, з огляду на викладене, для провадження у справах про адміністративні правопорушення, характерним є специфічний вид доказу безпосереднє спостереження осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративні правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП, пункту 2.13 Інструкції № 73 від 26.03.2009 р. орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та обєктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Пунктом 12.6 г) ПДР України передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух зі швидкістю іншим транспортним засобам : на автомагістралях - не більше 130 км/год, на дорогах для автомобілів не більше 110 км/год, на інших дорогах не більше 90 км/год.

Суд встановив, що 24.02.2011 р. о 17.41 год., він, керуючи своїм автомобілем марки «Тойота» д/н НОМЕР_1 на 308 км. автодороги Одеса-Мелітополь, яка по швидкісному режиму, відноситься до категорії інших доріг, рухався зі швидкістю 116 км/год., тобто перевищив швидкість руху на 26 км./год., що було зафіксовано за допомогою радіолокаційного відеозаписуючого технічного засобу «Візир», чим порушив п. 12.6 г) ПДР, про що інспектором ДПС РДПС м. Таврійська ОСОБА_2, був складений відповідний протокол серії ВТ1 № 145912 від 24.05.2011 р., на підставі якого була винесена оскаржувана постанова серії ВТ1 № 057235 від 24.05.2011 р., відповідно до якої, позивач був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 255 грн. (а.с. 4,5).

На думку суду є безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами твердження позивача щодо невідповідності радіолокаційного відеозаписуючого технічного засобу «Візир»нормам стандартизації та сертифікації України з посиланням на те, що він особисто вимагав у інспектора надати для огляду підтверджуючи вказане документи, на що останній йому відмовив.

Судом не приймається до уваги як безпідставне та таке, що не стосується суті спору, посилання позивача на припис Генеральної прокуратури України про усунення порушень закону при притягненні осіб до адміністративної відповідальності адже, вказаний припис не є нормативним актом, і крім того взагалі не стосується предмету спору, так як в ньому йдеться про виявлення правопорушень ПДР працівниками ДАІ України за допомогою вимірювача швидкості «Візир», які виносяться інспекторами ДАІ без складання протоколів та без участі осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, що в даному випадку не має місця, враховуючи складання протоколу та винесення постанови в присутності позивача.

Також, судом не приймаються твердження позивача щодо його непричетності до вищевказаного правопорушення з посиланням на відсутність доказів здійснення ним правопорушення у відповідача так як саме позивач, згідно із ст. 71 КАСУ, повинен доводити суду ті обставини, на яких ґрунтується його вимоги, що зроблено не було.

Не надано суду позивачем будь-яких належних та допустимих доказів відсутності на вказаній вище ділянці автодороги, на якій він перевищив швидкість руху, дорожнього знаку «дорога для автомобілів», відмови інспектора ДАІ стосовно внесення до протоколу свідків з його боку та вимоги позивача щодо предявлення інспектором відомостей законності його знаходження при виконанні службових обовязків, що також суперечить інформації, викладеної у протоколі та постанові інспектора ДАІ.

На думку суду є безпідставна вимога позивача до відповідача, стосовно перенесення слухання вказаної адміністративної справи на іншу дату та час, зважаючи на приписи ст.ст. 222,276 КУпАП.

Судом не приймаються до уваги безпідставні та належним чином не сформульовані вимоги позивача щодо неправомірних дій Управління Державтоінспекції УМВС України в Херсонській області так як, з матеріалів справи вбачається, що жодні права, свободи та інтереси позивача, як то передбачено нормами КАСУ, не були порушені Управлінням Державтоінспекції, жодного обґрунтування яких, позивачем суду не доведено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що під час складання зазначеного вище протоколу, а в подальшому винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, жодних порушень з боку відповідача ІДПС ОСОБА_2 не було.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В даному випадку, суд вважає, що правопорушення позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП дійсно мало місце, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, підтверджено матеріалами справи (протокол та постанова по справі про адміністративне правопорушення з відповідною фіксацією перевищення швидкості за допомогою відповідного технічного приладу), у звязку з чим, на думку суду, дії інспектора ДПС ОСОБА_2, повністю відповідали вимогам Закону та постанова в справі про адміністративне правопорушення, складена у відношенні позивача, винесена законно та обґрунтовано, твердження позивача не спростовують матеріалів справи, а позов є безпідставним, не підтверджений жодними належними та допустимими доказами та такий, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 171-2 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 222,251,256,276,293 КУпАП, ст.ст. 7-12,70,71,77,160-163,171-2 КАС України, ПДР, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державтоінспекції УМВС України в Херсонській області про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Гандзій Д.М.