Справа № 377/809/16-а
Суддя: Орел А. С.
Дата ухвалення: 2016-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/809/16-а

Провадження №2-а/377/86/16

30 грудня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Славутичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ :

23 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з названим адміністративним позовом з вимогами: визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років; зобовязати відповідача перерахувати його пенсію на вислугу років на підставі довідки прокуратури Київської області від 19.05.2016 р. № 18ф-221 про розмір місячної (чинної) заробітної плати (згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013) відповідно до ч. 1, ч. 12, ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII (в редакції від 20.01.2005 р., № 2377-IV) у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати з посади прокурора м. Славутича Київської області, з якої йому було призначено пенсію (вийшов на пенсію), без обмеження її максимального розміру та виплачувати її, починаючи з 1 січня 2016 року.

Позовні вимоги мотивував тим, що працював на прокурорських посадах в органах прокуратури Київської області та набув право на пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII (в редакції від 20.01.2005 р. № 2377-IV). З 25.05.2005 р. він перебуває на обліку у відповідача і отримує пенсію у розмірі 90% від суми місячного заробітку, який на час призначення пенсії максимальним розміром не обмежувався. Відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» установлено, що в межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, повязаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищені на 25 відсотків посадові оклади працівників прокуратури, розмір яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури». У звязку з цим 07.11.2016 р. він звернувся до відповідача з письмовою заявою про перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Київської області від 19.05.2016 р. № 18ф-221 про розмір суми місячної заробітної плати з відповідної прокурорської посади, з якої він вийшов на пенсію, відповідно до ч. 1, ч. 12, ч. 17 ст. 50-1 Закону № 2377-IV (чинного на час призначення йому пенсії), у розмірі 90 відсотків місячного (чинного) заробітку, без обмеження її максимального розміру. Листом від 18.11.2016 р. № 109/Б-03 відповідач відмовив йому у такому перерахунку із-за відсутності законних підстав на думку відповідача для її перерахунку. Відмову відповідача вважає незаконною, оскільки вона не відповідає нормам статей 8, 17, 22, 58, 64 Конституції України, Закону № 2377-IV (чинного на час призначення пенсії), який повинен застосовуватися до спірних відносин, рішенням Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 6 липня 1999 року, № 5-рп/2002, правовим позиціям Верховного Суду України, висловлених у постановах від 10.12.2013 р. (справа № 21-348а13) та від 17.12.2013 р. (справа № 21-445а13), правовим позиціям Вищого адміністративного суду України в ухвалах від 20.06.2013 р. у справі № К/800/11225/13, від 22.07.2014 р. у справі № К/9991/25629/11, від 28.01.2016 р. у справі № К/800/31554/15 та в інших аналогічних справах, обмежує його право на перерахунок пенсії на підставі зазначеного закону.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, де просив відмовити позивачеві у задоволенні адміністративного позову, мотивуючи їх тим, що внаслідок змін у законодавстві втратили чинність норми Закону України Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII, які не можуть застосовуватися відповідно до принципу дії законів в часі, закріпленому у статті 58 Конституції України. Так, у звязку з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII текст частини 18 статті 50-1 Закону «Про прокуратуру» було викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України». 15 липня 2015 року набрав чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до п.п. 1 п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» якого норми Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 р. № 1789-XII, які регулювали, зокрема, питання перерахунку пенсій, втратили чинність. Пенсійне забезпечення працівників прокуратури на час спірних правовідносин регулюється правилами статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII. Згідно ч. 13, 20 ст. 86 цього Закону пенсії за вислугу років призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Проте КМУ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято. За таких обставин з 15.07.2015 р. законодавчо встановлені підстави для перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані, у звязку з чим підстав для такого перерахунку позивачеві немає. Чинним законодавством України не визначено субєктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обовязку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій категорії осіб, до якої належить позивач. Тому УПФУ не може вийти за межі своїх повноважень і здійснити перерахунок пенсії позивачеві. Норми законодавства, якими скасовано право на перерахунок призначених прокурорам пенсій є чинними і не визнані неконституційними. Відмова у перерахунку пенсії позивачеві не призвела до зменшення розміру пенсії, яку він отримує, є не є звуженням обсягу набутих прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Ухвалою від 6 грудня 2016 року за клопотанням позивача справу призначено до судового розгляду на загальних підставах у судовому засіданні з викликом сторін.

У призначене судове засідання обидві сторони не зявились, подавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

За правилами частини 4 статті 122 КАС України якщо клопотання про розгляд справи за їх відсутності подали всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У звязку з цим ухвалою від 26 грудня 2016 року розгляд справи призначено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши наявні у справі матеріали, оцінивши доводи і заперечення сторін, визначивши відповідні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

З матеріалів цієї справи та пенсійної справи № 106940 встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Славутичі з 25.05.2005 р. і йому призначено пенсію за вислугу років прокурорського-слідчим працівникам, розмір якої на час виникнення спірних відносин становить 8388,23 грн..

7 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив провести перерахунок призначеної пенсії за вислугу років у звязку із збільшенням заробітної плати згідно із статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 р.. Оригінал довідки прокуратури Київської області про зарплату № 18ф-221 від 19.05.2016 р. додає (а.с.11).

За змістом листа від 18.11.2016 р. № 109/Б-03 УПФУ в м. Славутичі відмовлено у перерахунку позивачеві пенсії у звязку з відсутністю правових підстав та розяснено право оскарження до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку (а.с.13).

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязати діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України гарантується, що конституційні права і свободи не можуть бути скасовані (частина друга). При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша).

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя).

У статті 64 Конституції України зазначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до положень статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (пункти 1, 6).

Згідно частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 р. № 2663-III) було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний місяць роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Частиною 13 цієї статті було передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у звязку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Частиною 18 цієї статті було передбачено, що перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Згідно Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII текст частини 18 статті 50-1 Закону № 1789-XII було викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» якого норми Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII, які регулювали, зокрема, питання перерахунку пенсії, втратили чинність.

На час виникнення спору пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Так, відповідно до частин 13, 20 цієї статті пенсії за вислугу років призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Проте Кабінетом Міністрів України умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено і відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

Таким чином, враховуючи зазначені зміни у законодавстві, які набрали чинності на час виникнення спору і не визнані неконституційними, раніше законодавчо встановлені підстави та механізм перерахунку пенсій працівникам прокуратури скасовані, у звязку з чим законні підстави для перерахунку пенсії, які зазначені у позовній заяві, відсутні.

Згідно статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (частина перша).

За правилами статті 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (частина 1).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина 2).

Як встановлено судом, на час набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» як субєктивне право позивача на перерахунок пенсії, так і правовий механізм перерахунку були відсутні.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи (частина перша).

Офіційне тлумачення положень цієї норми Конституції України дано у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України. Однак воно було обмежено лише тлумаченням кола субєктів відповідальності, яких вона стосується.

Для розуміння поняття дії законів та інших нормативно-правових актів в часі необхідно звернутися до мотивувальної частини цього рішення, у пункті 2 якого, зокрема, зазначено, що вона (дія) починається з моменту набрання чинності нормативно-правовим актом і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Підвищення заробітної плати відповідним категоріям прокурорських працівників, підтверджене наданою позивачем відповідною довідкою прокуратури Київської області, мало місце у той час, коли втратив чинність нормативно-правовий акт, який передбачав право на перерахунок пенсії у звязку з цією подією.

Виходячи з цього, у відповідності з принципом дії законів чи інших нормативно-правових актів в часі норми статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII у редакції, яка діяла на час призначення пенсії не можуть застосовуватись до події підвищення заробітної плати згідно постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013, на час набрання чинності якої зазначена норма закону втратила чинність, оскільки це суперечить принципу дії закону в часі, закріпленого у статті 58 Конституції України.

Посилання у позовній заяві на правові позиції Верховного Суду України, висловлені у постановах від 10.12.2013 р. (справа № 21-348а13) та від 17.12.2013 р. (справа № 21-445а13), є необґрунтованим, оскільки спірні правовідносини у цій справі не є подібними зазначеним у них.

Щодо посилання позивача у письмових поясненнях на інші судові рішення, у яких адміністративні суди першої, апеляційної та касаційної інстанції задовольняли подібні позови, суд нагадує, що відповідно до статті 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом.

Щодо втручання у право позивача мирно володіти своїм майном, суд нагадує про рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 р. щодо законного сподівання на отримання активу і порушення відповідачем цього права внаслідок відмови у перерахунку пенсії, за змістом якого це сподівання повинно бути законним, тобто передбачене чинним законом, чого у справі, яка розглядається, не встановлено.

Крім того, як зазначено у іншому рішенні ЄСПЛ від 03.06.2014 р. у справі «Великода проти України», законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Питання конституційності законодавчих змін, якими скасовано норми законодавства, які передбачали право на перерахунок пенсії прокурорських працівників у разі підвищення заробітної плати, відноситься до компетенції Конституційного Суду України і виходить за межі предмету адміністративного позову, що розглядається.

Таким чином, правових підстав для перерахунку пенсії позивача у звязку з підвищенням заробітної плати відповідним категоріям прокурорських працівників у відповідача не було.

Виходячи з викладеного, погоджується із запереченнями відповідача і приходить до висновку, що його відмова у перерахунку пенсії позивачеві відповідала принципу законності і була правомірною (законною) та не суперечила принципу верховенства права.

Крім того, вона не призвела до порушення (обмеження) права позивача на пенсійне забезпечення, оскільки наслідком відмови у перерахунку пенсії не було зменшення розміру отримуваної ним пенсії, тобто не було звуження обсягу існуючого права позивачки на отримання пенсії у звязку з втратою чинності нормативно-правовими актами, які передбачали право на перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати працюючим прокурорським працівникам, тобто не було факту скасування чи звуження обсягу досягнутих прав за критеріями, зазначеними у рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 6 липня 1999 року, № 5-рп/2002 від 20 березня 2002 року, № 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року.

Виходячи з викладеного, адміністративний позов необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 2, 4-6, 17-20, 160-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня одержання копії постанови.

Суддя А. С. Орел