Справа № 203/5784/16-а
Суддя: Карпенко С. Ф.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/5784/16-а
Провадження № 2-а/0203/187/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2016 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Карпенка С.Ф.

при секретарі Ркоян Ю.А.

за участю: відповідача Папети А.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти 8 батальйону 3 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Папети Андрія Костянтиновича, третя особа - Департамент патрульної поліції Управління національної поліції в м. Дніпрі про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності неправомірною та її скасування, -

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним адміністративним позовом звернувся позивач ОСОБА_2, посилаючись на слідуючи обставини.

Оскаржуваною постановою по справі про адміністративне правопорушення серія АР № 005351 від 25 листопада 2016 року, винесеною відповідачем Папетою А.К., позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення п.15.9 правил дорожнього руху- зупинка менше чим за 10 метрів до пішохідного переходу та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 хв.

Позивач вказує, що він дійсно 25 листопада 2016 року керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Челюскіна, зі сторони вул. Короленка в напрямку вул. Воскресенської у м. Дніпро. Проїхавши вул. Короленка він побачив автомобілі, що були припарковані перпендикулярно до проїжджої частині, а один з цих автомобілів з включеними фарами заднього руху та показчиком повороту мав намір розпочати рух заднім ходом. Через це позивач, маючи намір припаркуватися, а вільного місця не було, зупинився для надання можливості виїхати даному автомобілю. Однак, через нетривалий час даний автомобіль виключив поворот та виключив фари заднього руху. Позивач залишався стояти, після чого до мене нього підійшли два працівника поліції, один з яких звинуватив його у здійсненні зупинки близько від пішохідного переходу, попросив його документи для складання постанови про притягнення мене до відповідальності. Позивач пояснив, що він зупинився на 1-2 хвилини з поважної причини і збирався продовжити рух, а тому просив обмежитися зауваженням на мою адресу.

Однак відповідач сказав, що все одно буде складати постанову та наказав проїхати далі по вул. Челюскіна, що позивач і зробив. Вже після цього відповідач сказав пункт ПДД який на його думку позивач порушив. Позивач вказує, що перед складанням постанови йому не пропонували дати пояснення по суті інкримінованого працівниками поліції правопорушення. В процесі складання постанови позивач наполягав на наданні можливості скористатися правової допомогою, на що отримав незрозумілу, нечітку відповідь, яким чином ця допомога буде надана позивачу. Після запитання відповідача - чи зараз виносити постанову чи потім в приміщенні УПП, позивач зрозумів, що в будь-якому разі його буде притягнуто до адміністративної відповідальності. Чіткої та зрозумілої відповіді про те, чи буде мені надана правова допомога я не отримав. Позивач вважає, що такими діями інспектор порушив ст.268 КУпАП, так як позбавив права на користування правовою допомогою під час розгляду справи. Такими діями відповідач порушив вимоги наказу № 1395 від 07.11.2015, оскільки він мав відкласти розгляд справи та вручити порушнику повідомлення про час та місце розгляду, чого зроблено не було.

Окрім того, ще до складання постанови, тобто до розгляду справи по суті, інспектор Папета А.К. роз'яснив йому що постанову про притягнення до відповідальності позивач має право оскаржити. Ця обставина, в сукупності з іншими процесуальними порушеннями його прав, також на думку позивача свідчить про упередженість даного інспектора поліції щодо позивача.

Позивач зрозумів, що його права порушуються, став наполягати на наданні пояснень. Працівник поліції надав мені для дачі пояснень бланк пояснень виготовлений типографським способом, причому адресат цих пояснень - Т.в.о. Самарського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області, підполковник міліції Книш В.О. Позивач дав пояснення на тому бланку, який надав працівник поліції. Коли позивач написав пояснення, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була вже заповнена і в графі 8 «До постанови додаються» працівник поліції дописав - «пояснення».

Позивач вважає, що відповідач при винесенні постанови фактично не досліджував його пояснення по суті події, чим порушив порядок розгляду справи та звертає увагу, що дані пояснення були юридично адресовані зовсім іншій посадовій особі і з точки зору закону, не могли буті взяті відповідачем до уваги і долучені до постанови. Таким чином, була штучно створена ситуація в якій позивач писав пояснення, адресовані зовсім іншій посадовій особі, а тому ці пояснення працівником поліції не беруться до уваги.

Позивач підкреслює, що жодного доказу вини позивача йому пред'явлено не було. Більше того, жодних належних доказів які б свідчили про винуватість позивача не існувало, відповідач не здійснював заміри відстані між автомобілем позивача та пішохідним переходом. Тобто, до висновку про порушення п. 15.9 г ПДД України відповідач дійшов абсолютно безпідставно без жодних доказів, лише на власних припущеннях. Оскільки у кожної людини свої суб'єктивні уявлення про відстань, зумовлені такими фізіологічними причинами як зріст, стан зору (делекозорість, короткозорість, астигматізм) і так далі, то без проведення замірів за допомогою технічних засобів встановити відстань з точністю до метра є неможливим. Водночас у своїх письмових поясненнях позивач наполягав, що відстань між його автомобілем і пішохідним переходом складала більше 10 метрів.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи по суті без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач Папета А.К. в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на те, що 25 листопада 2016 року він склав оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення серія АР № 005351, оскільки позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення п.15.9 правил дорожнього руху, за здійснення зупинки менше чим за 10 метрів до пішохідного переходу та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 хв.

Представник третьої особи- Департаменту патрульної поліції Управління національної поліції в м.Дніпрі, в судове засідання не з'явився, судом викликався завчасно, належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень, заяв щодо розгляду справи суду не надано. Відповідач не заперечував проти розгляду справи за відсутністю позивача та представника третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до оскаржуваної постанови вказаної постанови серія АР № 005351 (а.с.4) позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення п.15.9 правил дорожнього руху - зупинка менше чим за 10 метрів до пішохідного переходу та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 хв.

Позивач наполягає на тому, що у вказаному місті, у вказаний час, він дійсно керував вказаним автомобілем, здійснив зупинку з метою припар куватися, вимушений був чекати виїзду з місця паркування автомобіля, який з невідомих причин перестав здійснювати маневр виїзду з парковки, залишився за місці. Однак, позивач наполягає на тому, що відповідач не здійснив заміри відстані автомобіля до пішохідного переходу, доказів зупинки транспортного засобу ближче ніж 10 метрів до пішохідного переходу не надано.

Вказані посилання позивача аргументовані. З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, здійсненого відповідачем, вбачається, що вищезазначені заміри відстані між транспортним засобом позивача та пішохідним переходом не здійснювались, сам відповідач попросив позивача переставити автомобіль з місця зупинки, що позивачем було виконано, вже після цього було здійснено оформлення документів. При цьому дійсно відповідач оформив постанову без урахування письмового пояснення позивача (а.с.5), де позивач конкретно акцентував на тому, що: «працівник поліції наказав переставити автомобіль далі, таким чином унеможлививши перевірку, чи дійсно до переходу було 10 метрів», «я вважаю, що до пішохідного переходу була більша відстань за 10 метрів. У зв'язку із викладеним підстави для притягнення мене до відповідальності відсутні».

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно пункту 1.6. розпорядження МВС України №466 від 21.05.2009р. передбачено, що вимагається виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР.

В даному випадку дійсно відсутня належна фіксація відстані від транспортного засобу позивача до пішохідного переходу, оскільки вимірювання відстані не здійснювалось, візуально визначити відстань не є можливим. Відповідач не заперечує факту ігнорування здійснення будь-яких замірів відстані. Неможливо приймати рішення про наявність вини лише не припущеннях.

Таким чином відповідачем не доведено належним чином вину позивача.

Згідно з ч.1 ст 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Докази, які б відповідали вимогам ст.251 КУпАП у справі відсутні. Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 4 ст. 70 КАС України, встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Керуючись ст. ст.6,7, 17-19,49, 71, 99, 104-106, 158-160, 162, 167 КАС України, ст. ст. 33, 247, 251, 252, 268, 276, 280, 283, 287-289 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти 8 батальйону 3 Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Папети Андрія Костянтиновича, третя особа - Департамент патрульної поліції Управління національної поліції в м. Дніпрі про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності неправомірною та її скасування, задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову інспектора роти 8 батальйону 3 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Папети Андрія Костянтиновича сер. АР № 005351 від 25 листопада 2016 року про накладання на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП. Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 закрити.

Постанову суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі, якщо судом оголошено вступну та резолютивну частини, а також, у разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Карпенко С.Ф.