Справа № П/811/1002/16
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2016 рокусправа № П/811/1002/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 р. по справі №П/811/1002/16 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,- В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з Національного банку України на його користь середній заробіток з 05.03.2015 року по 11.07.2016 року за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 79 812 грн.64 коп., а також стягнути 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем внаслідок несвоєчасно проведеного розрахунку при звільненні згідно постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.12.2015 року у справі № П/811/3113/15, залишеною без змін ухвалою Дніпровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2016 року.

Постановою Кіровоградського оружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність в діях відповідача ознак протиправності при здійсненні розрахунку при звільненні, оскільки відповідачем не надано жодних доказів неможливості здійснення виплат у встановлені статтею 116 Кодексу законів про працю України строки. Зважаючи на наявність вини відповідача у порушенні строків виплати належних позивачу при звільненні сум, застосуванню підлягають положення статті 117 зазначеного Кодексу, за якими середній заробіток має бути виплачений позивачу до фактичного розрахунку. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка також підлягає відкодуванню.

Відповідач у поданих до суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що ухвалена з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права. Зазначає, що підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України є склад правопорушення, який включає два юридичні факти порушення власником строків розрахунку при звільненні (стаття 116 цього Кодексу) та вина власника. Національний банк України не мав можливості сплатити позивачу вчасно стягнені судом кошти, оскільки позивач не надав банківських реквізитів для перерахування коштів. Наказ Національного банку України про здійснення виплат ОСОБА_1 був виданий 24.02.2016 року, що свідчить про намір виконання рішення суду у добровільному порядку. Заява про виплату коштів від позивача надійшла до Національного банку України із вказаними реквізитами лише 11.07.2016 року і в цей же день були здійснені усі виплати. Відповідач вважає, що позивач свідомо довгий час не надавав своїх банківських реквізитів, тим самим затягував час з метою збільшення позовних вимог у даній адміністративній справі.

У судовому засіданні сторони підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та письмових запереченнях на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі письмових доказів, що наявні в матеріалах справи, наказом Директора Департаменту персоналу Національного банку України №1405-к від 04.03.2015 року ОСОБА_1 звільнено з роботи інкасатора відділу перевезення цінностей та організації інкасації Національного банку України в Луганський області на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників з 05.03.2015 року (а.с.16). Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.12.2015 року по справі №П/811/3113/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2016 року з Національного банку України стягнуто на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в сумі 17 038 грн. 12 коп., невиплачену частину вихідної допомоги в сумі 3 728 грн.16 коп. та 15 000 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с. 22-33). 24 червня 2016 року позивачем на адресу Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України подана заява про відкриття виконавчого провадження та направлений виконавчий лист по справі № П/811/3113/15, виданий 20.04.2016 року (а.с. 18), за яким 05 липня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 51569061 (а.с.20), копія якої 06 липня 2016 року за вих. № 20.1-392/14 направлена на адресу боржника Національного банку України для самостійного виконання у строк до семи днів з дня винесення постанови. 11 липня 2016 року ОСОБА_1 до Національного банку України подав заяву із зазначенням реквізитів для перерахування коштів за рішенням суду (а.с.45). 11 липня 2016 року Національним банком України було здійснено перерахування коштів на суму 28647,90 грн. з урахуванням обовязкових податків та зборів на зазначений позивачем картковий рахунок (а.с.21).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, зважаючи на відсутність в діях Національного банку України ознак протиправності при здійсненні розрахунку з позивачем за судовим рішенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як вбачається із наявних у справі письмових доказів, Національний банк України, як роботодавець, не виконав законодавчо встановлений обовязок, чим порушив трудові права позивача. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.12.2015 року по справі №П/811/3113/15, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17.02.2016 року, порушені права відновлені шляхом стягнення з Національного банку України заробітної плати, вихідної допомоги та здійснено відшкодування моральної шкоди.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України встановлена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Отже, підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до зазначеної статті є склад правопорушення, який включає факт порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.12.2015 року по справі № П/811/3113/15 Національним банком України 24.02.2016 року видано наказ № 1031-к про здійснення виплат ОСОБА_1 на загальну суму 35766 грн. 28 коп. При цьому, фактичне виконання рішення відбулось 11.07.2016 року в день звернення позивача з відповідною заявою із зазначенням розрахункового рахунку та в межах встановленого державним виконавцем строку для самостійного виконання рішення суду.

Оскільки під час розгляду справи судом не встановлена наявність протиправних дій або бездіяльності відповідача, вчинених (допущених) у формі умислу або необережності, підстави для юридичної його відповідальності за статтею 117 Кодексу законів про працю України, на думку колегії суддів, відсутні.

Доводи апелянта про не надання йому інформації про наявність наказу № 1031-к та не ознайомлення з ним, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки при розгляді апеляційної скарги апелянт повідомив, що безпосередньо до Національного банку України за виплатою сум на підставі рішення суду до 11.07.2016 року він не звертався. Крім того, позивач зазначав, що звернувся до виконавчої служби лише 24.06.2016 року, хоча виконавчий лист судом йому видано 20.04.2016 року.

Зважаючи на те, що під час розгляді справи не встановлено факту ухилення відповідачем від виконання судового рішення про стягнення сум розрахунку при звільненні, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення не допущено порушень норм матеріального і процесуального права, а викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 р. по справі №П/811/1002/16 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко