Справа № 816/1450/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1450/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю: секретаря судового засідання Петренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2016 року ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі по тексту - відповідач, Кременчуцька ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18 березня 2016 року № /396.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що висновки фіскального органу є такими, що не відповідають дійсності, оскільки перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, викладених у акті Кременчуцької ОДПІ від 04.03.2016 №147/16-3-13-05/НОМЕР_1, про порушення платником податку вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України проведено поверхнево, без врахування обставин, які свідчать про відсутність законних підстав для покладання на позивача грошового зобовязання. Зазначав, що посадовими особами Кременчуцької ОДПІ не було доведено до відома позивача інформацію про проведення відповідної перевірки, не було направлено наказ про проведення перевірки, акт перевірки від 04.03.2016. Вказував на те, що до складу прощеного боргу входять нараховані кредитором проценти та штрафні санкції, прощення яких не є додатковим благом і не включається до загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, а отже податкове повідомлення-рішення від 18.03.2016 № /396 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Позивач у судове засідання не з'явився, представник позивача надав клопотання про проведення судового засідання без його участі та участі довірителя.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

В письмових запереченнях зазначав, що протягом 2014 року АТ Дельта банк анульовано борг ОСОБА_2, а тому позивач на підставі абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України зобовязаний самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у податковій декларації про отримані доходи та майновий стан за 2014 рік.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

А відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, та з огляду на надані ними клопотання про розгляд справи без їх участі, судовий розгляд справи здійснено без фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що у період з 22.02.2016 по 26.02.2016 Кременчуцькою ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків (НОМЕР_1) по питанню своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік.

За результатами перевірки складено акт від 04.03.2016 №147/16-3-13-05/НОМЕР_1, в якому вказано на порушення платником податків вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в результаті чого визначено суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік на суму 80318,19 грн. /а.с. 8-12/.

На підставі зазначених висновків Акта перевірки Кременчуцькою ОДПІ 18.03.2016 сформовано податкове повідомлення-рішення /396, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 100397,74 грн. (у т.ч., за основним платежем 80318,19 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 20079,55 грн) /а.с. 14/.

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької ОДПІ, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оспорюваного рішення є доводи контролюючого органу про отримання позивачем у 2014 році доходу у вигляді додаткового блага, а саме прощеної (анульованої) кредитором АТ Дельта Банк суми боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 05.11.2007 та, як наслідок, наявність у ОСОБА_1 обовязку самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у податковій декларації про отримані доходи та майновий стан за 2014 рік.

Мотивуючи наведені твердження, відповідач посилався на те, що АТ Дельта Банк включило суму анульованого (прощеного) боргу ОСОБА_1 у розмірі 473892,87 грн до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку (звіт 1ДФ) за підсумками 2014 року (ознака доходу 126), що підтверджено листом АТ Дельта Банк від 03.12.2015 року /а.с. 60/.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут та надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За приписами підпункту 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платником податку є, зокрема, податковий агент.

У відповідності до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, сума боргу платника податку, анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є доходом такого платника та включається до загального річного оподатковуваного доходу, що є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Матеріалами справи підтверджено, що між ПАТ Дельта Банк та гр. ОСОБА_1 29.05.2014 укладено додатковий договір №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 05.11.2007 (надалі - додатковий договір) /а.с. 61/, за умовами якого сторони домовились, що пункти 3 та 4 цього додаткового договору починають застосуватися з моменту здіснення Позичальником (ОСОБА_1В.) сплати заборгованості за договором в розмірі не менше 16000 доларів США.

Згідно п. 3 додаткового договору сторони домовилися здійснити погашення (анулювання) боргу за договором на суму в розмірі 473892,87 грн., у відповідності до ст. 605 Цивільного кодексу України.

При цьому пунктом 4 додаткового договору позичальник стверджує, що він повідомлений про те, що згідно п.п "д" п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України позичальник зобовязаний самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає анульовану кредитором суму боргу в розмірі 473892,87 грн. та відобразити їх у своїй річній податковій декларації.

Факт особистого підписання вищевказаного додаткового договору та ознайомлення з його умовами позивачем не заперечується.

Із пояснень позивача вбачається, що ним забезпечено погашення боргових зобовязань перед банком у розмірі визначеному додатковим договором від 29.05.2014 року.

Суму анульованого ОСОБА_1 боргу АТ Дельта Банк включило до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку (звіт 1ДФ) за підсумками 2014 року (ознака доходу 126), що підтверджено листом АТ "Дельта Банк" від 03.12.2015 року /а.с. 60/.

Отже, банк виконав вимоги абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а саме: повідомив ОСОБА_1 про анулювання боргу та включив суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано.

За таких обставин, у позивача, в силу вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, пункт 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, виник обов'язок подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до Кременчуцької ОДПІ, відобразити в ній вказаний дохід та самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Однак, позивач вимоги закону не виконав, податок не сплатив, річну податкову декларацію до контролюючого органу не подав.

А тому, суд підтверджує правомірність висновків Кременчуцької ОДПІ про порушення ОСОБА_1 вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Невиконання позивачем такого обов'язку обумовило самостійне донарахування контролюючим органом позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України та на підставі, встановленій пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

Крім того, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що спірним податковим повідомленням-рішенням ОСОБА_1 правомірно збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 100397,74 грн (у т.ч., 80318,19 грн - за основним платежем, 20079,55 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями).

Суд не бере до уваги доводи позивача про порушення контролюючим органом порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, з огляду на наступне.

Згідно із п.п. 78.1.2, п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію або розрахунки, якщо їх подання передбачено законом.

Відповідно до п. 79.1, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п. 79.1).

22 лютого 2016 року Кременчуцькою ОДПІ з посиланням на приписи п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України прийнято наказ № 152 про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ОСОБА_1, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік (а.с. 62).

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (п. 79.2 Податкового кодексу України).

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 79.3 ст.79 визначено, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

З аналізу вказаних норм вбачається, що право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків надається лише у випадку, коли останньому до початку проведення зазначеної перевірки було надіслано рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи вручено під розписку копію наказу про проведення зазначеної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 від 22.02.2016 та наказ про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ОСОБА_1 від 22.02.2016 №152 (а.с. 62-63) контролюючим органом направлено на адресу позивача та повернуто з відміткою поштової організації «адресат прописаний, але не проживає. Проживає в іншому місті».

Правила листування з платником податків врегульовані ст. 42 Податкового кодексу України, відповідно до п.42.2 якої документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що відповідачем до початку проведення документальної невиїзної позапланової перевірки було надіслано наказ та повідомлення про проведення такою перевірки, а тому відповідачем дотримано вказані вимоги податкового законодавства щодо порядку проведення перевірки.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, суд акцентує увагу на положеннях частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

А відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, навів правомірні доводи та надав належні докази на підтвердження фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства, які стали підставою для донарахування платнику податку грошових зобов'язань та застосування штрафних санкцій.

Разом з цим, позивач не навів переконливих аргументів та не надав допустимих доказів, що свідчили б про правомірність та обґрунтованість його позовних вимог.

А тому, приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський