Справа № 804/4063/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 р. Справа № 804/4063/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про визнання дій та бездіяльності незаконними, зобов'язання вчинити дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 в якому просить:
1) визнати незаконними дії державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 пов'язані з:
відкриттям виконавчого провадження № 51332453;
стягненням витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню №50596133;
стягненням виконавчого збору по виконавчому провадженню № 50596133;
накладенням арешту на все рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2, по виконавчому провадженню № 51332453;
2) визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 пов'язану з:
неповідомленням боржника (ОСОБА_2Ю.) про відкриття виконавчого провадження №50596133:
неповідомленням боржника (ОСОБА_2Ю.) про відкриття виконавчого провадження №51332453:
неповідомленням боржника (ОСОБА_2Ю.) про накладення арешту на його майно та оголошення заборони на його відчуження;
3) зобов'язати державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 скасувати всі арешти майна, закрити виконавче провадження №51332453 та надати мені відповідні постанови про закриття виконавчих проваджень №51332453 та №50596133.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем при проведенні виконавчих дій допущено порушення Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з чим позивач не був обізнаний про винесення оскаржуваних постанов та накладення арешту на майно.
Представник відповідача надав заперечення в яких зазначив, що всі виконавчі дії та рішення державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». А тому в задоволенні позову має бути відмолено.
Позивач у судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги, проти подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін відповідно до положень ст.128 КАС України в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська 17.03.2016 року звернулося до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимоги Ф-191 У від 19.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська суми у розмірі 1434,51 грн.
Крім того, у вказаній заяві заявник просив накласти арешт на майно та кошти позивача.
Державним виконавцем на підставі заяви стягувача та оригіналу виконавчого документу 21.03.2016 року відповідно до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження, копії постанови про відкриття виконавчого провадження направлено сторонам для виконання та до відома за вих. № 0314/5047/7.
21.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, копії постанови направлено для відома та виконання сторонам виконавчого провадження за вих. № 0314/5048/7.
28.03.2016 року у з'язку зі спливом добровільного строку на виконання виконавчого документу державним виконавцем винесено постанову про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору, копії якої направлено за вих. № 0314/6741/7.
28.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, копії якої направлено сторонам за вих.№ 0314/6742/7.
04.05.2016 року на адресу Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшло повідомлення про сплату боргу, згідно якого сума боргу у сумі 1434,51 грн. сплачена боржником згідно платіжного доручення № @2PL301900 від 19.04.2016 року.
30.05.2016 року державним виконавцем закінчено виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження 30.05.2016 року за вих. 0314/9432/7.
У звязку з несплатою позивачем виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій державним виконавцем виділено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 28.03.2016 року та постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 28.03.2016 року в окреме виконавче провадження № 51332453, яке було відкрито 01.06.2016 року.
01.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, копії постанови направлено для відома та виконання сторонам виконавчого провадження за вих.№ 0314/9741/7.
Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 р. №512/5 (далі - Інструкція) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 названого Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:
1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;
2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;
3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;
4) в інших передбачених законом випадках.
Як вбачається з ч. 1 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 25 названого Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.
Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.
Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються (постанова Верховного Суду України у справі №6-785цс15 від 6 липня 2015р.).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем винесено лише постанову від 21.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП №50596133, постанову від 21.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50596133, постанову від 28.03.2016 року про стягнення виконавчого збору ВП №50596133, постанову від 28.03.2016 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП №50596133.
04.05.2016 року на адресу Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області надійшло повідомлення про сплату боргу, згідно якого сума боргу у сумі 1434,51 грн. сплачена боржником згідно платіжного доручення № @2PL301900 від 19.04.2016 року, після чого 30.05.2016 року державним виконавцем закінчено виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
Тобто, будь-яких дій, направлених на примусове виконання рішення державного виконавця, останнім не вчинялись.
При цьому, суд не бере до уваги той факт, що державним виконавцем при винесенні постанови від 21.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на майно позивача постановою від 21.03.2016 року, оскільки вказаний арешт накладено до спливу строку на добровільне виконання постанови державного виконавця, а тому не може вважатися заходами примусового виконання.
Отже, суд приходить до висновку про безпідставне винесення відповідачем постанови від 28.03.2016 року про стягнення виконавчого збору ВП №50596133, постанови від 28.03.2016 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП №50596133, а відтак і про безпідставне винесення на їх підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016 року ВП №51332453 та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.06.2016 року ВП №51332453, та відповідно про необхідність скасування вищевказаних постанов державного виконавця.
Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону №606-XIV копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
З аналізу зазначених правових норм вбачається, що підставою для винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору є невиконання боржником рішення у строк, встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження, за умови обізнаності боржника про таку постанову та про строк в який він може добровільно сплатити борг.
Судом досліджено копію виконавчого провадження № 51332453 та №50596133, наданого відповідачем, та встановлено, що постанови державного виконавця направлялися сторонам виконавчого провадження, про що свідчать відповідні супровідні листи.
Проте, будь-яких доказів, що вказані постанови передавалися на відправлення до установ поштового звязку, в матеріалах справи відсутні.
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про те, що позивач отримав постанову від 21.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП №50596133 та постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016 року ВП №51332453, як того вимагає законодавство.
Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Таким чином, оскільки відповідачем винесено постанову від 28.03.2016 року про стягнення виконавчого збору ВП №50596133 та постанову від 28.03.2016 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП №50596133, державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.05.2016 року не знімався арешт з майна позивача, а тому суд приходить до висновку щодо необхідності скасувати арешт на майно позивача накладений постановою від 21.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50596133.
Щодо позовних вимог про зобов'язання державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 закрити виконавче провадження №51332453 та надати постанову про закриття виконавчого провадження №51332453, суд зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено закінчення виконавчого провадження.
Так, статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» перелічені підстави для закінчення виконавчого провадження і серед них відсутня підстава для закінчення виконавчого провадження у звязку із скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.
Щодо позовних вимог про зобов'язання державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 надати постанову про закриття виконавчого провадження №50596133, то суд зазначає, що оскільки по виконавчому провадженню №50596133, наданого відповідачем, доказів відправлення процесуальних документів засобами поштового звязку не надано, є необхідність зобовязати відповідача у відповідності до вимог ч.1 ст. 31 Закону №606-XIV направити позивачу всі процесуальні документи по виконавчому провадженню №50596133.
Згідно ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:
1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;
2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;
3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;
4) стягнення з відповідача коштів;
5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;
6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;
7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;
8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позові задовольнити частково.
Визнати протиправними дії державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 28.03.2016 року про стягнення виконавчого збору ВП №50596133, постанови від 28.03.2016 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП №50596133, постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016 року ВП №51332453, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.06.2016 року ВП №51332453.
Визнати протиправними та скасувати постанови від 28.03.2016 року про стягнення виконавчого збору ВП №50596133, постанови від 28.03.2016 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій ВП №50596133, постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016 року ВП №51332453, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.06.2016 року ВП №51332453.
Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 щодо неповідомлення позивача про винесення постанови від 21.03.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП №50596133, постанови від 21.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50596133, постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016 року ВП №51332453, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.06.2016 року ВП №51332453.
Зобов'язати державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 скасувати арешт майна позивача, накладений постановою від 21.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50596133 та постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.06.2016 року ВП №51332453.
Зобовязати державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч.1 ст. 31 Закону №606-XIV направити позивачу всі процесуальні документи по виконавчому провадженню №50596133.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1