Справа № 548/1782/16-а
Суддя: Миркушіна Н. С.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа 548/1782/16-а
Провадження №2-а/548/26/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.12.2016 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді - Миркушіної Н.С.,

при секретарі - Калініченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в Хорол адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІДПС роти ДПСГУНП в Чернігівській області, капітана п-ї ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія БР №273945 від 07.11.2016 року, -

В С Т А Н ОВ И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІДПС роти ДПСГУНП в Чернігівській області, капітана п-ї ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія БР №273945 від 07.11.2016 року, вказавши, що 07 листопада 2016 року ІДПС роти ДПСГУНП в Чернігівській області капітаном п-ї ОСОБА_2 винесено постанову, якою до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

В поданій до суду заяві посилався на те, що відповідно до вищезазначеної постанови, він, 07 листопада 2016 року керував автомобілем, який ніби то підлягав обов'язком технічному контролю та не був своєчасно пройдений. Позивач вказував, що на його думку, у вказаних діях інспектор необгрунтовано вбачив порушення ним п.31.3(6) Правил дорожнього руху України та встановив, що за це порушення передбачено відповідальність за ч. 1 ст.121 КУпАП.

Позивач в своїй позовній заяві звертає увагу на те, що п.31.3. ПДР України заборонена експлуатація транспортних засобів якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю). Тобто перелік транспортних засобів, що підлягають технічному контролю є вичрепним. Крім того, Постановою КМ України від 30.01.2012 року № 137 затверджено «Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів», згідно п. 3-15 якого обов'язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку, за винятком транспортних засобів, що експлуатуються на умовах лізингу.

Позивач вказував, що транспортний засіб, яким він керував, не підпадає під критерії, визначені п.3-15 вищевказаного Порядку.

Крім того, позивач вказував, що він був зупинений під час здійснення ним приватної поїздки, що пов'язана з перетином кордону з сусідньою державою для вирішення сімейних питань, а тому його поїздка не була пов'язана з отриманням прибутку та вчинив він її поза межами будь-якої господарської діяльності.

За таких обставин позивач вважає постанову незаконною, такою, що не відповідає вимогам законодавства.

Позивач просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач не з"явився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, вказував, що позов підтримує та просив суд задовольнити його повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується поштовими відправленнями, заяви про відкладення чи про розгляд справи у його відсутність, а також заперечення проти адміністративного позову до суду не направив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 належить задовольнити повністю на підставі слідуючого.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія БР №273945 від 07.11.2016 року капітаном п-ї ОСОБА_2 ІДПС роти ДПСГУНП в Чернігівській області до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме, за те, що він 07.11.2016 року керував автомобілем, який ніби то підлягав обов'язком технічному контролю та не був своєчасно пройдений.

п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Крім цього, ч.3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 коментованого кодексу, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Заперечень на позов представник відповідача не надав, як і не надав доказів правомірності винесеної капітаном п-ї ОСОБА_2 постанови, а саме того, що транспортний засіб, яким керував позивач ОСОБА_1 повинен проходити обов"язковий технічний контроль та експлуатувався ним з метою отримання прибутку.

Ураховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки представник відповідача не довів в установленому порядку правомірність винесеної постанови про накладення на позивача стягнення у виді штрафу.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про неправомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача в зв"язку з відсутність складу адміністративного правопорушення, тому оскаржувану постанову необхідно скасувати, а справу провадженням закрити.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Судом встановлено і це не заперечують сторони, що позивач копію оскаржуваної постанови отримав при її складанні 07.11.2016 року.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення 11.11.2016 року, то суд приходить до висновку про те, що він не пропустив строк на її оскарження.

Крім того, необхідно стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України судовий збір на користь держави у розмірі 551,20 грн. (станом на день подання позову), який є мінімальним розміром судового збору за позовною вимогою немайнового характеру поданої фізичною особою згідно п.п. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», від сплати якого позивача звільнено на підставі Закону України «Про судовий збір» та ч. 4 ст. 288 КпАП України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 71, 86, 159-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до ІДПС роти ДПСГУНП в Чернігівській області, капітана п-ї ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія БР №273945 від 07.11.2016 року задовольнити повністю. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія БР №273945 від 07.11.2016 року - скасувати, і справу провадженням закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України судовий збір на користь держави у розмірі 551,20 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Хорольський районний Полтавської області суд протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Го л о в у ю ч и й: ОСОБА_3