Справа № 1170/2а-1565/12,
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1170/2а-1565/12,

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2016 року

справа № 1170/2а-1565/12,

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Кругового О.О. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державного підприємства "Конярство України" на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 р. по справі за позовом Прокурора Олександрійського району Кіровоградської області в інтересах держави, в особі Олександрійського міського центру зайнятості Кіровоградської області до Державної підприємства "Олександрійський кінний завод №174" про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття, -

ВСТАНОВИВ:

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Державне підприємство "Конярство України" звернулось з апеляційною скаргою в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нове рішення про відмову подання.

Сторони, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з’явились, у зв’язку з чим, відповідно до ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Аналогічна норма визначена ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Із системного аналізу зазначених норм встановлено, що заміна сторони виконавчого провадження повязується не з припиненням, а вибуттям такої сторони, тобто неможливості здійснювати права та виконувати обовязки визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до приписів ч.2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» одним із обовязків боржника є виконання судового рішення.

Частиною 1 статті 91 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За приписами ч.4 ст.91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

При цьому згідно з ч.1, 2 ст.96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобовязаннями усім належним їй майном.

В силу ч.1, 2 ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч.2, 3 ст.107 Цивільного кодексу України після закінчення строку для предявлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обовязків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобовязання, які оспорюються сторонами.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

При цьому зі змісту Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 р. №755-IV встановлено, що передавальний акт є документом, який подається під час реєстрації приєднання юридичної особи.

Згідно з ч.7 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 р. №755-IV у разі приєднання юридичних осіб здійснюється державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті приєднання, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються. Приєднання вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої приєднуються.

Тобто внаслідок реорганізації шляхом приєднання усе майно, права та обовязки юридичної особи переходять до правонаступника про що складається передавальний акт.

Отже, факт складання передавального акту свідчить про перехід усього майна, прав та обовязків до правонаступника юридичної особи та, як наслідок, про неможливістю юридичної особи, яка припиняється у подальшому відповідати за своїми зобовязаннями.

Таким чином, за умови складання передавального акта, а також у випадку завершення приєднання в розумінні ч.7 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», юридична особа, яка припиняється може вважатися такою, що вибула як сторона виконавчого провадження для цілей застосування інституту заміни сторони виконавчого провадження не залежно від внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення відповідної юридичної особи.

Як встановлено судом першої інстанції наказом Міністерства аграрної політики України «Про реорганізацію державних підприємств, діяльність яких повязана з розвитком конярства» від 01.02.2011р. №33 вирішено реорганізувати державні підприємства, зокрема, Державне підприємство «Олександрійський кінний завод №174» (Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Лікарівка) шляхом приєднання до Державного підприємства «Конярство України» та створити на базі майна реорганізованих державних підприємств відокремлені підрозділи (філії) без прав юридичної особи. При цьому відповідно до п.2 вказаного наказу ДП «Конярство України» визначено правонаступником майнових прав і обовязків реорганізованих державних підприємств.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 р. була прийнята з дотриманням норм процесуального та матеріального права, що свідчить про відсутність підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 205, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Конярство України" залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 р. - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова