Справа № 2а-9050/11/1470
Суддя: Паньков Д. А.
Дата ухвалення: 2016-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-9050/11/1470
Провадження № 2-а/484/143/16 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2016 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Панькова Д.А.,

секретаря судового засідання - Фартушняк Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання виплатити грошове забезпечення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання виплатити грошове забезпечення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника начальника служби захисту інформації. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2011 року № 168 з 01.08.2011 року виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , всіх видів грошового забезпечення та направлений на військовий обов`язок до Первомайсько-Врадіївського ОРВК Миколаївської області.

Після виключення позивача із списків особового складу згідно листа від 19.10.2011 року за № 1055 відповідачем йому було відмовлено в наданні грошової компенсації замість продовольчого пайка.

З наведеним рішенням відповідача позивач не згоден і вважає бездіяльність відповідача протиправною і такою, що не відповідає діючому законодавству України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ч. 2 ст. 16 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Збройні Сили України» від 05.10.2000 року № 2019-ІІІ, військовослужбовцям гарантується одержання за рахунок держави продовольчого забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Залежно від характеру і умов службової діяльності військовослужбовцям Збройних Сил України можуть встановлюватися затверджені Кабінетом Міністрів України надбавки до видів забезпечення, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

Норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил, Прикордонних військ, Національної гвардії, Служби безпеки, Цивільної оборони, Управління державної охорони, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.1996 року № 316.

У зв`язку з тим, що позивачу не було видано продовольчий пайок він був змушений проводити закупівлю продуктів на ринку за власні кошти.

З врахуванням ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 25.04.1997 року № 243/97-ВР (із змінами внесеними Законами України від 07.02.2002 року № 3027-ІІІ та від 06.02.2003 року № 491-ІV), постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.1998 року № 663 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян" (із змінами внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 21.12.1998 року № 2034 та від 21.07.1999 року № 1321) та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" позивач вважає, що грошова компенсація продовольчих пайків підлягає компенсації з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

У відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1427 Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку порушенням термінів її виплати за період заборгованості до 1.01.2001року та у подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, яка прийнята з метою реалізації Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 року №2050-III, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів. Тому позивач вважає, що заборгованість перед ним за період з 11.03.2000 року по 17.12.2008 року за продовольче забезпечення підлягає компенсації у відповідності до цих актів.

На адресу суду від позивача надійшла заява щодо розгляду адміністративної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надав заперечення, позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

В своїх запереченнях відповідач підтверджує, що позивачу було відмовлено в здійсненні грошової компенсації замість продовольчих пайків з наступних підстав.

На виконання вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України 12.03.1996 року прийняв постанову «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ».

Однак дію ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або за бажанням військовослужбовців грошової компенсації замість них призупинено Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року №1459-ІІІ. Закон набув чинності з 11.03.2000 року та слід зазначити, що даний закон не скасований Конституційним Судом України, не конституційним не визнаний та є на сьогодні чинним.

Згідно ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України» в редакції від 05.10.2000 року, якою військовослужбовцям гарантувалося одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.

В даному випадку під поняттям «умови службової діяльності» передбачається умови, в яких знаходяться військовослужбовці льотних, морських підводних екіпажів та обслуг, які безпосередньо знаходяться на аеродромах, судах, в лікувально-медичних закладах, та яких держава зобов`язана забезпечувати харчуванням в своїх їдальнях, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації» від 29.03.2002 року № 426 (а не видачею пайків чи грошовою компенсацією замість них).

Також відповідач зазначає, що нормами чинного законодавства України не передбачено продовольчих пайків або грошової компенсації замість них на підставі вартості добової норми харчування № 1 (загальновійськова).

Виходячи із зазначеного, видатки на виплату грошової компенсації замість продовольчого пайка у Державному бюджеті України та кошторисі Міністерства оборони України на 2001-2011 роки не передбачені.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 18.02.2014 року № 212/11/14-14 грошова компенсація замість продовольчих пайків була передбачена законодавством України до 11.03.2000 року. Тому підстав для нарахування та здійснення видачі продовольчих пайків або виплати грошової компенсації замість продовольчих пайків не має.

З огляду на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач, 11.10.1967 року народження, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника начальника служби захисту інформації до 01.08.2011 року.

Пунктом 23 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 22.06.2011 року № 76-ПМ позивач звільнений з військової служби у запас за п. «в» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову служб» (за віком).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2011 року № 168 з 01.08.2011 року позивач виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , всіх видів грошового забезпечення та направлений на військовий обов`язок до Первомайсько-Врадіївського ОРВК Миколаївської області.

Згідно ч. 2 ст. 17 Конституції України Держава забезпечує соціальний захист громадян України, що знаходяться на військовій службі в Збройних Силах України й інших військових формуваннях, а також членів їхніх родин.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ч. 2 ст. 16 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Збройні Сили України» від 05.10.2000 року №2019-ІІІ, військовослужбовцям гарантується одержання за рахунок держави продовольчого забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Залежно від характеру і умов службової діяльності військовослужбовцям Збройних Сил України можуть встановлюватися затверджені Кабінетом Міністрів України надбавки до видів забезпечення, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів.

Право на продовольчий пайок позивач має згідно ч. 2 ст. 16 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Збройні Сили України».

Норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил, Прикордонних військ, Національної гвардії, Служби безпеки, Цивільної оборони, Управління державної охорони, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.1996 року №316.

5.10.2000 року набрали чинності та вступили в дію зміни до Закону України «Про Збройні Сили України», ст. 16 яких встановлює, що військовослужбовцям гарантується одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України. П. 1 Прикінцевих положень вказує, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім ст. 16, яка набирає чинності з 2001 року. У п. 2 Прикінцевих положень до зазначеного вище Закону зазначено, що Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк після набрання чинності цим Законом необхідно привести свої нормативно-правові акти у відповідність з цим Законом та забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону.

Ст. 22 Конституції України вказує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Отже, Закон України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року, а також редакції цього Закону у наступні роки, в частині, що суперечить Закону України «Про Збройні Сили України» і Конституції України, не підлягає застосуванню при розгляді правовідносин щодо отримання військовослужбовцями продовольчого пайкового забезпечення під час проходження військової служби.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду від 20.03.2002 №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій): Конституційний Суд України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (стаття 48 Конституції України, який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 та пункту 19 статті 92 Конституції України надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України).

У рішенні за цією справою зазначено:

1. Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 58 Закону України Про Державний бюджет України на 2001 рік щодо зупинення дії положень законодавчих актів України в частині надання пільг, компенсацій і гарантій, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів.

Згідно ст. 16 Закону України Про Збройні Сили України у редакції від 5.10.2000 року зазначено, що Військовослужбовцям гарантується одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного (у тому числі санаторно-курортного) та інших видів забезпечення у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України і враховують характер та умови службової діяльності, стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Це положення у черговий раз підтверджує гарантоване державою право на забезпечення нас продовольством та іншими видами забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум-вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі-набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі-набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі-набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про прожитковий мінімум" постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.2000 року №656 "Про затвердження наборів продуктів харчування, наборів непродовольчих товарів та наборів послуг для основних соціальних і демографічних груп населення" було затверджено набір продуктів харчування для працездатного населення (кілограмів/рік на одну людину)

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2000 року №656 "Про затвердження наборів продуктів харчування, наборів непродовольчих товарів та наборів послуг для основних соціальних і демографічних груп населення" наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки України, Державного комітету статистики України від 17.05.2000 року №109/95/157 було затверджено Методику визначення прожиткового мінімуму на одну особу та для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення, у якій у п. 2.1 наведено розрахунок вартості набору продуктів харчування.

Відповідно до п. 2.1.1 зазначеної вище Методики вартість набору продуктів харчування в розрахунку на рік для однієї особи кожної окремої соціально-демографічної групи населення визначається як сума вартостей споживання кожного продукту, включеного до набору продуктів харчування відповідної групи населення.

Вартість споживання кожного продукту харчування визначається шляхом множення норми його споживання на ціну.

П. 2.1.2 Методики зазначає, що вартість набору продуктів харчування в розрахунку на місяць на одну особу кожної соціально-демографічної групи розраховується як 1/12 річної вартості відповідного набору.

З огляду на вищезазначене, відповідачем порушено законне гарантоване державою право позивача на одержання продовольчого забезпечення за рахунок держави, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі вартості набору продуктів харчування у Первомайському районі за період з 11.03.2000 року по 17.12.2008 року.

З врахуванням до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 25.04.1997 року №243/97-ВР (із змінами внесеними Законами України від 07.02.2002 року №3027-ІІІ та від 06.02.2003 року №491-ІV), постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.1998 року №663 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян" (із змінами внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 21.12.1998 року №2034 та від 21.07.1999 року №1321) та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення", постанови Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року №1427 Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку порушенням термінів її виплати за період заборгованості до 1.01.2001року та у подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, яка прийнята з метою реалізації Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 року №2050-III, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів.

Таким чином, допущеним невиконанням Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Збройні Сили України» було порушено гарантоване законодавством моє право на отримання продовольчого пайкового забезпечення, яке спричинило за собою нанесення мені майнової шкоди у вигляді грошового забезпечення, витраченого на придбання продуктів харчування, замість не одержаного від держави продовольчого забезпечення, а тому рішення відповідача було прийнято з порушенням чинного законодавства України.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за період з 11.03.2000 року по 17.12.2008 року за продовольче забезпечення підлягає компенсації.

Відтак, відповідач повинен виплатити витрачені позивачем кошти грошового забезпечення на придбання продовольчого пайка за період 11.03.2000 року по 01.08.2011 року у розмірі набору продуктів харчування для працездатного населення з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8- 12, 70, 71, 105, 112, 159 - 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про здійснення виплати грошової компенсації замість продовольчого пайка.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 по невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації замість продовольчого пайка.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 витрачені кошти грошового забезпечення на придбання продовольчого пайка за період з 11.03.2000 року по 01.08.2011 року у розмірі набору продуктів харчування для працездатного населення з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня отримання повного тексту сторонами у разі, якщо вона не буде оскаржена. Якщо постанова буде оскаржена, то вона набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо її не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови до Одеського апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: