Справа № 308/9335/16-а
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9335/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

- головуючого судді Шепетко І.О.,

- за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

- позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського відділу безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати дії поліцейського відділу безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення незаконними, визнати протиправною та скасувати постанову серії БР №121605 від 01.09.2016 року. Позов мотивує тим, що жодних правопорушень не вчиняв, не надав посвідчення водія, оскільки поліцейський належним чином не представився та не показав своє службове посвідчення. Вважає, що поліцейський безпідставно зупинив його та звинуватив у порушенні правил дорожнього руху, яких він не вчиняв. Окрім того, складаючи постанову не ознайомив з правами, як це передбачено ст. 268 КУпАП та не надав можливість реалізувати своє право на захист.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що 01.09.2016р. о 14.28 год. ним проводився нагляд за дорожнім рухом та можливими порушеннями правил дорожнього руху по маршруту Львів-Самбір-Ужгород на 224 км. дороги в м. Перечин. Під час патрулювання на вищезазначеному відрізку дороги ним було помічено рух автомобіля марки «ВАЗ 2172», номерний знак «АО 0466 АО», який, рухаючись по вказаному відрізку дороги не зупинився на вимогу знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП). Керуючись положеннями пунктів першого та другого частини першої статті 35 Закону України «Про національну поліцію» згідно з якими поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху; - ним було прийнято рішення зупинити даний автомобіль. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», яким встановлено право поліцейського вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках, - він попросив водія вказаного авто предявити відповідні документи. Однак, водій не зміг предявити відповідні документи. Для встановлення своєї особи водій предявив посвідчення учасника АТО. Відтак, зазначеними діями водій порушив і вимоги ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»). Враховуючи норми чинного законодавства, ним при зупинці вищезазначеного транспортного засобу було названо своє прізвище, посаду, пред'явлено для ознайомлення службове посвідчення, розяснено права гр. ОСОБА_2, передбачені ст. 268 КУпАП та положення ст. 63 Конституції України, запропоновано надати пояснення по суті правопорушення. Після чого, враховуючи, що водій до кінця розгляду справи про адміністративне правопорушення не зміг предявити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Враховуючи все вищезазначене, вважає, що наведені доводи позивача не відповідають фактичним обставинам, які мали місце 01 вересня 2016 року, оскільки його було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог чинного законодавства України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 01 вересня 2016 року поліцейським ОСОБА_3 було винесено постанову відносно гр. ОСОБА_2 Серія БР № 121605 про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

В оскаржуваній постанові відповідач зазначив, що водій гр. ОСОБА_2 01 вересня 2016 року о 14 год. 28 хв. на автодорозі Львів-Самбір-Ужгород, 224 км, який керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2172», номерний знак «АО 0466 АО», не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

На спростування доводів відповідача, позивач в своєму позові зазначає, що постанова, винесена неправомірно, оскільки, він не порушував правил дорожнього руху, поліцейський зупинив його безпідставно, і, як зазначив у судовому засіданні, посвідчення водія у нього було при собі, однак таке він не надав, натомість предявив посвідчення учасника АТО, щоб не створювати конфлікт.

Згідно з п. 2.4 ПДР України, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки, зокрема, наступні документи: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність за дане правопорушення настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Згідно з диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за дане правопорушення настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 222 КУпАП, за порушення вимог ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст. 70 КАС України випливає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, а обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки субєктом владних повноважень доказано правомірність свого рішення та дій щодо винесення постанови серії БР № 121605 про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно гр. ОСОБА_2 Зазначена постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України 23 грудня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено і підписано 27 грудня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 158-163, 185-186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до поліцейського відділу безпеки дорожнього руху Управління превентивної діяльності ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -- відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4