Справа № 826/2971/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 грудня 2016 року № 826/2971/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Шулежка В.П., судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Державної регуляторної служби України, за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Амікс-Сервіс» про визнання незаконним та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Державна архітектурно-будівельна інспекція України (надалі - Держархбудінспекція, позивач) до Державної регуляторної служби України (надалі - ДРС, відповідач) за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Амікс-Сервіс» (надалі - ТОВ «Амікс-Сервіс», третя особа) про визнання незаконним та скасування розпорядження від 27.01.2016р. №4, яким зобов'язано Держархбудінспекцію скасувати наказ від 23.11.2015р. №43-Л в частині анулювання ліцензії ТОВ «Амікс-Сервіс» серії АЕ № 639633.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказ Держархбудінспекції в частині анулювання ліцензії ТОВ «Амікс-Сервіс» на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, виданий правомірно та в межах наданих повноважень, в той же час, оскаржуване розпорядження не містить посилання на норми законодавства, які порушила Держархбудінспекція при винесенні наказу.

Окрім того, позивач зазначає, що ДРС, зобов'язавши оскаржуваним рішенням Держархбудінспекцію вчинити конкретні дії, виходить за межі компетенції, оскільки оскаржуване рішення є формою втручання у дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав до суду письмові заперечення проти позову у яких зазначив, що відповідно до вимог чинного законодавства рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо розгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатів, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи скасування ліцензування виду господарської діяльності є обов'язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у триденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Окрім того, беручи до уваги наявність порушення з боку позивача при проведенні планового заходу контролю ТОВ «Амікс-Сервіс», наказ від 23.11.2015 № 43-Л в частині анулювання ліцензії ТОВ «Амікс-Сервіс» серії АЕ № 639633 на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, Розпорядження видано ДРС на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності», а підставою для видання Розпорядження слугувало рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС від 26.01.2016р. № 3.1, яке на час розгляду даної справи не оскаржене і є чинним.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог чи заперечень проти позову суду не надав.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, судом встановлено наступне.

Управління Держархбудінспекції у Сумській області на підставі наказу від 22.09.2015р. №1048 «Про затвердження плану перевірок дотримання суб'єктами господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів 4 і 5 категорії складності, яка підлягає ліцензуванню Держархбудінспекцією на 4 квартал 2015 року» проведено плановий захід контролю ТОВ «Амікс-Сервіс».

Уповноважена особа ТОВ «Амікс-Сервіс» не допустила посадових осіб Управління до перевірки, що підтверджено листом керівника товариства ОСОБА_1 від 23.10.2015р.

В зв'язку з чим, у відповідності до вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» складено акт про недопущення посадових осіб для виконання покладених на них обов'язків від 28.10.2015р. №30.

Висновок Ліцензійної комісії Держархбудінспекції та її територіальних органів (протокол від 20.11.201р. № 22) став підставою для прийняття Держархбудінспекцією наказу від 23.11.2015 № 43-Л в частині анулювання ліцензії ТОВ «Амікс-Сервіс» серії АЕ № 639633 на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Не погоджуючись із вказаним наказом, ТОВ «Амікс-Сервіс» оскаржило його до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС (скарга від 16.12.2015р. № 194).

Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування при ДРС, за результатом розгляду скарги товариства прийняла рішення від 26.01.2016 № 3.1. (витяг з протоколу № 01-16), згідно якого задоволено скаргу ТОВ «Амікс-Сервіс» та зобов'язано Держархбудінспекцію скасувати наказ від 23.11.2015 № 43-Л в частині анулювання ліцензії ТОВ «Амікс-Сервіс» серії АЕ №639633 на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

На підставі вказаного протоколу Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС відповідачем видано оскаржуване розпорядження від 27.01.2016р. №4, яким зобов'язано Держархбудінспекцію скасувати наказ від 23.11.2015р. №43-Л в частині анулювання ліцензії ТОВ «Амікс-Сервіс» серії АЕ № 639633.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ДРС у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», «Про ліцензування видів господарської діяльності», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положенням про Державну регуляторну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014р. № 724 (далі - Положення про ДРС) та іншими нормативно-правовими актами.

ДРС відповідно до пункту 1 Положення про ДРС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.

ДРС є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Згідно із статтею 4 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», який регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності, спеціально уповноважений орган з питань ліцензування, серед іншого, утворює Експертно-апеляційну раду з питань ліцензування та забезпечує її діяльність.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» встановлено, що Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування є постійно діючим колегіальним органом приспеціально уповноваженому органі з питань ліцензування та діє за регламентом, що затверджується спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування.

Регламент Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування затверджено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та ДРС від 14.07.2015р. № 783/40, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.07.2015р. за № 847/27292.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» обов'язками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, зокрема, є розгляд апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування.

Рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування приймається більшістю голосів її членів і оформлюється протокольним рішенням, що підписується особою, яка головувала на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, та секретарем ради, який призначається головою ради з числа її членів (частина 11 статті 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»).

Щодо суті порушеного в скарзі ТОВ «Амікс-Сервіс» питання суд зазначає наступне.

Як зазначено у скарзі, поданої до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, ТОВ «Амікс-Сервіс» отримало від Управління повідомлення №40-1018/2609-15 від 28.09.2015р про здійснення перевірки дотримання ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єктів архітектури, яка підлягає ліцензуванню Держархбудінспекцією.

Пунктом З Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змій до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 27.12.2014р. № 71-VІІІ встановлено, що «у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України».

Відповідно до роз'яснення ДРС України, яка має право узагальнювати практику застосування законодавства з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, «щодо застосування мораторію на перевірки суб'єктів господарської діяльності» зазначений пункт не є зміною або доповненням до Податкового кодексу України, а поширюється на всі без винятків контролюючі органи.

Як встановлено Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування під час розгляду скарги, сума отриманого доходу ТОВ «Амікс-Сервіс» за попередній (2014) календарний рік не перевищувала 20 млн. грн. (надано копію податкової декларації за 2014 р.).

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 13.08.2014р. № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», якою затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців (далі - Перелік № 408), до якого входить і Держархбудінспекція.

Разом з тим, у повідомленні Управління зазначено, що планові заходи будуть здійснюватися на підставі наказу Держархбудінспекції, не зазначивши при цьому, про наявність дозволу Кабінету Міністрів України чи іншої підстави Прикінцевих положень Закону № 71-VIII.

Окрім того, скаржник зазначає, що «Амікс-Сервіс» оскаржило до Окружного адміністративного суду міста Києва наказ Держархбудінспекції України від 22.09.2015р. №1048 щодо проведенняперевірки, про що листом від 21.10.2015р. №176 повідомленоУправління та про відсутність підстав для проведення планової перевірки ТОВ «Амікс-Сервіс».

Однак, 22.10.2015р. інспектором Управління Медуницею О.М., яка була обізнана про оскарження ТОВ «Амікс-Сервіс» наказу, ініційовано проведення планової перевірки, пред'явлено представнику копію витягу з наказу Держархбудінспекції від 22.09.2015р. №1048 про проведення планової перевірки ТОВ «Амікс-Сервіс». Натомість, інспектором не було пред'явлено службове посвідчення.

Скаржник стверджував, що з огляду на відсутність підстав для призначення перевірки (дія мораторію), а також з огляду на непред'явлення (всупереч вимогам ч. 5 ст. 7 Закону України «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності») посадовою особою Управління службового посвідчення, представником ТОВ «Амікс-Сервіс» було відмовлено у проведенні перевірки.

В той же час, Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування встановлено, що Держархбудінснскцією своїми діями порушено вимоги Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015р. № 222 - VIII.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, що ліцензійні умови - нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог, обов'язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії.

В той же час, на час розгляду скарги Ліцензійні умови провадження господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єкта архітектури IV і V категорії складності Кабінетом Міністрів України затверджені не були.

Починаючи з 28.06.2015р., органи ліцензування можуть здійснювати контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов, виданих відповідно до вимог частини 2 статті 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Тобто, до видання Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, яким затверджуються ліцензійні умови провадження відповідного виду господарської діяльності, підстави для здійснення контролю за їх додержанням відсутні, оскільки відсутній предмет здійснення таких заходів.

З моменту набрання чинності Законом (28.06.2015) правові підстави для застосування ліцензійних умов, прийнятих на реалізацію вимог Закону України від 01.06.2000р. № 1775 «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», який втратив чинність згідно із Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» відсутні (а саме: Ліцензійні умови провадження господарської діяльності у будівництві, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, затвердженим наказом Мінрегіонбуду України від 27.01.2009р. №47, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.10.2012р за №965/18260).

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід та предмет перевірки; у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначається, зокрема, предмет здійснення заходу. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити відомості, зокрема, як предметдержавного нагляду (контролю).

В той же час, в направленні Управління для проведення планової перевірки рід 16.10.2015р. № 30-Н та у Акті № 30 щодо предмету перевірки зазначено: «для здійсненняпланової перевірки дотримання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва IV і V категорії складності, яка підлягає ліцензуванню Держархбудінспекцією». При цьому вказані розпорядчі документи не містять посилань на нормативно-правовий акт, яким затверджені такі ліцензійні умови.

Окрім того, вичерпний перелік підстав для прийняття рішення про анулювання ліцензії передбачений частиною другою статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Однією з підстав для прийняття рішення про анулювання ліцензії є, зокрема, акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування. Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законом підстав (зокрема, ненадання документів, інформації щодо предмета перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування, відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, об'єктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки).

Акт про недопущення посадових осіб інспекції на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій від 28.10.2015р. №30 до таких підстав не відноситься.

Зокрема, у витязі до наказу Держархбудінспекції України від 23.11.2015р. №43-Л у графі «Підстави анулювання ліцензії» для ТОВ «Амікс-Сервіс» зазначено «абзац 12 пункту 21 Постанови Кабінету Міністрів України № 1396».

В той же час, частиною другою статті 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» такої підстави для прийняття рішення про анулювання ліцензії не передбачено.

Окрім того, суд погоджується з висновками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо того, що планові заходи контролю здійснювалися без дотримання вимог п. 3 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 27.12.2014р. № 71-VІІІ, а саме: без дозволу Кабінету Міністрів України, в той же час, інші підстави передбачені вказаним пунктом закону відсутні).

Так, судом встановлено, що на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС 26.01.2016р. розглянуто скаргу ТОВ «Амікс-Сервіс» від 16.12.2015р. №194 щодо прийняття Держархбудінспекцією наказу від 23.11.2015р. № 43-Л в частині анулювання ліцензії серії АЕ № 639633 (згідно з наказом Держархбудінспекції України від 30.03.2015р. №12-Л) на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника органу ліцензування (Держархбудінспекції) та заявника (ТОВ «Амікс-Сервіс») Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування при ДРС прийняла рішення №3.1. (витяг з протоколу № 01-16), яким задовольнила скаргу (апеляцію) ТОВ «Амікс-Сервіс» щодо прийняття Держархбудінспекцією наказу від 23.11.2015р. № 43-Л в частині анулювання ліцензії серії АЕ № 639633 (згідно з наказом Держархбудінспекції України від 30.03.2015 № 12-Л) на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, зобов'язавши Держархбудінспекцію скасувати наказ від 23.11.2015р. № 43-Л в частині анулювання ліцензії.

Частиною 11 статті 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» встановлено, що рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо розгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатів, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи скасування ліцензування виду господарської діяльності є обов'язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у триденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» спеціально уповноважений орган з питань ліцензування видає розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпорядження про відхилення або задоволення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування.

На виконання вищезазначених норм законодавства ДРС видало розпорядження №4 від 27.01.2016р., яким відповідно до рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС зобов'язало Держархбудінспекцію скасувати наказ від 23.11.2015р. № 43-Л в частині анулювання ліцензії ТОВ «Амікс-Сервіс».

Також, ДРС видало розпорядження №43 від 28.03.2016р. «Про внесення змін до розпорядження ДРС від 27.01.2016 № 4», яким зобов'язано в преамбулі та в підпункті 1.1 розпорядження ДРС від 27.01.2016р.№4 слова та цифри «АЕ №639633 від 29.02.2012р.» замінити відповідно словами та цифрами «АЕ №639633 (згідно наказу Держархбудінспекції від 30.03.2012р. №12-Л)».

Суд зазначає, що розгляд апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування, як зазначалося вище, згідно із частиною 2 статті 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» є обов'язками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування.

ДРС відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» лише видає розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпорядження про відхилення або задовільнення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС.

ДРС не наділена повноваженнями, що дозволяють їй вплинути на рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС.

Отже, ДРС видавши оскаржуване Розпорядження на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС лише реалізувала надані їй Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» повноваження.

Крім того, частиною 1 статті 3 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» визначено, зокрема, що повноваження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування та порядок набрання чинності рішеннями органу ліцензування поширюються на сферу ліцензування всіх видів господарської діяльності, визначаються виключно цим Законом і не можуть бути обмежені іншими законами.

Враховуючи зазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що Розпорядження № 4 видано ДРС на підставі, в межах та у спосіб, визначені частиною 1 статті 4 та частиною 11 статті 5 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності». Підставою для видання Розпорядження № 4 слугувало рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС від 26.01.2016р. № 3.1. (витяг з протоколу № 01-16), яке на час розгляду справи є чинним.

Зокрема, суд погоджується із твердженням відповідача, що невиконання рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС, а саме невидання розпорядження за результатом розгляду скарги з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради, було б порушенням вимог Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

В той же час, суд зазначає, що ДРС ніяким чином не втручається у компетенцію та дискреційні повноваження Держархбудінспекції, а лише реалізує надані їй Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності» повноваження.

Поряд з тим Держархбудінспекцією не наведено жодної норми чинного законодавства, порушеної ДРС при виданні Розпорядження № 4, а тому твердження щодо порушення ДРС правового порядку та засад діяльності центрального органу виконавчої влади, встановлених чинним законодавством України, є необґрунтованим та безпідставним.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС від 26.01.2016р. № 3.1. (витяг з протоколу № 01-16) на час розгляду справи прийняте з додержанням вимог чинного законодавства, а оскаржуване розпорядження видане ДРС на підставі зазначеного рішення, яке на час розгляду справи є чинним, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, які є у справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог Державної архітектурно-будівельної інспекції України відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко