Справа № 309/1792/16-а,2-а/309/75/16
Суддя: Клюба Василь Васильович
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 р. Справа № 876/7804/16

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Клюби В. В.

суддів: Кухтея Р. В., Яворського І.О.

з участю: секретаря судового засідання Болюк Н. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2016 року у справі №309/1792/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій про відмову у перерахунку пенсії неправомірними та зобовязання вчинити такі дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, у якому просив: визнати рішення Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 05 травня 2016 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії незаконним та зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії, починаючи від 16 вересня 2016 року, з розрахунку 90% від суми заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Закарпатської області №62 від 07 квітня 2016 року та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Позовні вимоги мотивував тим, що він працював в органах прокуратури України з 22 липня 1996 року по 15 вересня 2015 року. В серпні 2012 року він вийшов на пенсію за вислугою років і з 13 серпня 2012 року перебуває на обліку Хустському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області. Після призначення пенсії у розмірі 80 відсотків від заробітної плати він продовжував працювати на різних посадах в органах прокуратури Іршавського та Тячівського районів Закарпатської області. Таким чином, оскільки після призначення пенсії у 2012 році він продовжував працювати в органах прокуратури, стаж прокурорської діяльності складає понад 19 років, то, у відповідності зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), після звільнення з роботи та виходу на пенсію відповідач повинен був перерахувати йому (позивачу у справі) пенсію з розрахунку 90% від розміру заробітної плати на час звільнення з роботи та виходу на пенсію.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2016 року позов задоволено: визнано рішення Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області від 05 травня 2016 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії позивача незаконним та зобовязано відповідача провести перерахунок пенсії, починаючи від 16 вересня 2016 року, з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Закарпатської області №62 від 07 квітня 2016 року та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У звязку з цим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що частиною 15 статті 86 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» встановлено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України «Про статус народного депутата», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується. Отже, на підставі внесених змін до закону України «Про прокуратуру» позивачу на період роботи було припинено виплату пенсії.

Також, на час звернення позивача за перерахунком пенсії, стаття 50 1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час виникнення спірних питань (на дату подання заяви на перерахунок пенсії 26 квітня 2016 року) вже втратила чинність. Тому з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули та не направили представників, хоча належним чином та у встановленому законом порядку були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. При цьому, від осіб, які беруть участь у справі відсутні клопотання про розгляд справи за їх участі та судом не визнавалась обовязковою участь сторін і представників в апеляційному розгляді справи.

У звязку з цим відповідно до ст. ст. 41, 196 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто за відсутності сторін та представників, а також не проводилося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та докази, перевіривши доводи апеляційної скарги у їх сукупності, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове рішення про задоволення позовних вимог та умотивовуючи свої висновки, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, а не із заявою про призначення пенсії. Тому суд вважав, що відповідач повинен був керуватись статтею 50 1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії. У звязку з цим суд першої інстанції визнав відмову відповідача у проведенні перерахунку пенсії неправомірною.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що з 22 липня 1996 року по 15 вересня 2016 року працював в органах прокуратури на різних посадах, підтверджується записами у трудовій книжці.

Згідно протоколу №288 від 19 вересня 2012 року, позивач з 13 серпня 2012 року перебуває на обліку в Хустському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 80 % від заробітної плати. Однак він продовжував працювати на різних посадах в органах прокуратури Іршавського та Тячівського районів Закарпатської області.

Наказом прокурора Закарпатської області №861к від 14 вересня 2015 року його було звільнено із посади прокурора прокуратури Тячівського району Закарпатської області з 15 вересня 2015 року за власним бажанням згідно п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру».

26 квітня 2016 року позивач звернувся до Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії у розмірі 90% від середньомісячного заробітку без обмеження граничного розмірі з урахуванням довідки прокуратури Закарпатської області від 07 квітня 2016 року №62 та додатку до довідки за період з вересня 2010 року по серпень 2015 року включно.

Згідно з п. 1.1 Виписки з протоколу №10 засідання комісії по розгляду питань, повязаних з призначенням/перерахунком/та виплатою пенсій Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05 травня 2016 року комісія прийняла рішення про відмову в перерахунку пенсії по вислузі років, призначеної згідно Закону України «Про прокуратуру», по заробітній платі згідно довідки №62 від 07 квітня 2016 року, яка додана до заяви від 26 квітня 2016 року.

Листом від 05 травня 2016 року №35/Р-01 Хустське управління Пенсійного фонду України Закарпатської області повідомило позивача, що Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року (зі змінами) на сьогоднішній день втратив чинність, крім окремих статей. Так, стаття 50-1 втратила чинність, крім частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої. Також зазначено, що з 01 червня 2015 року згідно пункту 5 прикінцевих Положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213 у звязку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» втратили чинність. Тому з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про прокуратуру» не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам особи, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на таке.

Відповідно до частини 1 статті 50 1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 50 1 Закону України «Про прокуратуру», зокрема, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Відповідно до статті 50 1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 01 травня 2016 року, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, з 01 жовтня 2011 року положення частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13 та 18 статті 50 1 Закону України «Про прокуратуру», положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не змінилися.

Так, відповідно до частини 13 статті 50 1 Закону України «Про прокуратуру», обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно із частиною 18 статті 50 1 Закону України «Про прокуратуру», призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. У звязку з чим колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини 13, 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які змін у зв'язку із прийняттям Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях 06 липня 1999 року №8 рп/99 та від 20 березня 2002 року №5 рп/2002 сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду, погоджується із висновком суд першої інстанції щодо визнання протиправним рішення відповідача про відмову у проведенні перерахунку пенсії та зобовязання у звязку з цим провести перерахунок пенсії з розрахунку 90 відсотків від суми заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Закарпатської області №62 від 07 квітня 2016 року та виплатити різницю між фактично отриманою позивачем та належною до сплати сумою пенсії.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто ухваленим відповідно до норм матеріального права з дотриманням процесуальних норм, та на підставі повно і всебічно зясованих обставин справи.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи ат ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування і відповідно до задоволення апеляційної скарги апеляційний суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2016 року у справі №309/1792/16 а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про визнання дій про відмову у перерахунку пенсії неправомірними та зобовязання вчинити такі дії без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, а у випадку складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 ч.3 Кодексу адміністративного судочинства України у цей же строк з дня складення ухвали суду в повному обсязі безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Клюба

Судді: Р. В. Кухтей

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено 26 грудня 2016 року.