Справа № 337/4992/16-а
Суддя: Сидорова М. В.
Дата ухвалення: 2016-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 337/4992/16-а
№ 2-а/337/233/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Сидорова М.В., розглянувши в м.Запоріжжя в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя про визнання дій щодо перерахунку пенсії протиправними та стягнення недоплаченої щомісячної державної пенсії за віком, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя (далі УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя), в якому просить зобовязати УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя провести перерахунок пенсії з 01.09.2015р. відповідно до п.2 ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та в подальшому проводити відповідні перерахунки у звязку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму, стягнути з УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя заборгованість пенсійних виплат за період з 01.09.2015р. по 31.12.2016р. в розмірі 2565,00 грн., виплатити заборгованість, що буде накопичуватись з дня подання адміністративного позову до суду та стягнуті понесені судові витрати.

В обґрунтування пред'явлених вимог вказала, що вона з 30.07.2014р. перебуває на обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя та отримує пенсію за віком в розмірі 949,00 грн. На її звернення до відповідача про перерахунок суми нарахованої пенсії з врахуванням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя листом за №225/Г-9 від 24.11.2016р. відмовив їй у перерахунку пенсійної виплати в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Вважає таку відмову протиправною, оскільки розмір пенсійних виплат, які їй проводяться, є меншим, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, визначений законом. В звязку з цим, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернулась до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС України суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно позиції відповідача, викладеної в письмових запереченнях, пред'явлені вимоги УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя не визнало, зазначивши, що дійсно позивач ОСОБА_1 з 23.07.2014р. перебуває на обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя та отримує пенсію за віком. Розмір пенсії позивача до 30.11.2016р. становив 949,00грн., з 01.12.2016р. 1017,24грн.

Позивач має загальний страховий стаж 23 роки 09 днів, що є меншим страхового стажу, ніж встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за наявності у жінок 30 років страхового стажу. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною 1 цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Постановою КМУ від 25.03.2014р. №112, було внесено зміни до постанови КМУ від 26.03.2008р. №265, якою регулюється питання встановлення державної адресної допомоги особам, розмір пенсії яких не досягав прожиткового мінімуму (одержувачі пенсій за віком при неповному стажі), за якою розмір пенсійної виплати не може бути нижчим 949,00грн.

Оскільки у позивача недостатньо страхового стажу для призначення пенсії в розмірі прожиткового мінімуму і вона має право на призначення пенсії лише в розмірі пропорційному наявному страховому стажу, вважають, що пенсія призначена і виплачується згідно з вимогами чинного законодавства. Таким чином відповідач вважає, що правових підстав здійснення перерахунку пенсії немає.

Крім того вказують на те, що позивачем порушено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду за захистом прав.

Суд, дослідивши письмові докази, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом з наданих сторонами доказів встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 23.07.2014р. перебуває на обліку в УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На звернення позивача ОСОБА_1 від 10.11.2016р. до відповідача, УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя листом за №25/Г-9 від 24.11.2016р. відмовив у перерахунку пенсійної виплати в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, зазначивши, що пенсія призначена і виплачується згідно з вимогами чинного законодавства пропорційно неповного страхового стажу позивача 23р. 09дн. в розмірі 949,00 грн., в тому числі: 816,11 грн. розмір пенсії за віком, 50,22 грн. доплата до прожиткового мінімуму пропорційно (1130,00грн.), 61,21 грн. - підвищення відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (7,5%), 21,46 грн. державна адресна допомога відповідно до Постанови КМУ від 26.03.2008р. №265.

Відповідно до викладених в запереченнях відповідача обставин, з 01.12.2016р. пенсія позивача складає 1017,24грн.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначено, що прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003р. № 1058-IV (надалі за текстом - Закон № 1058-IV) мінімальна пенсія, це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст.28 Закону № 1058-IV, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили дієздатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно частини 3 статті 42 Закону № 1058-IV тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що у 2015р. прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 вересня - 1074 гривні.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» у 2016 році встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

За приписами ч.2 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» ( із змінами) визначено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

З наведеного вбачається, що відповідачем позивачу призначена та виплачується пенсія в порядку та у розмірі, що передбачений Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» та розмір пенсійних виплат, які проводяться позивачу, є меншим, ніж встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Згідно з частиною 3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.8 Конституції України та ч.3 ст.8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996р. зазначив, що оскільки Конституція має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Також, суд звертає увагу на приписи ч. 2 ст. 8 КАС України, яка зобов'язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 18.07.2006 року по справі «Проніна проти України» та від 12.07.2016 року по справі «Петриченко проти України» констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції. При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначив, що у цих справах заявники звертались до національних судів з вимогою вирішити їх спори щодо пенсії з органами соціального забезпечення. Заявники посилались, зокрема, на положення ст. 46 Конституції України, заявляючи, що їх пенсії не повинні бути нижчими за прожитковий мінімум. Однак національні суди не вчинили жодної спроби проаналізувати позови з цієї точки зору, попри пряме посилання у кожній судовій інстанції. На думку Суду національні суди, цілком ігноруючи цей момент, хоча він був специфічним, доречним та важливим, не виконали свої зобов'язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідач, ігноруючи зазначені норми матеріального права та не здійснюючи підвищення пенсії, порушив право позивача на отримання пенсії в розмірі не нижчому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений законом.

При цьому, розглядаючи спір, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 99 КАС України згідно якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод чи інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчисляється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із вказаним позовом, відсутність заяви та поважних причин для поновлення строку, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги до 18.06.2016 року включно слід залишити без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, а також факт того, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не є стабільним і встановлюється щорічно бюджетним законодавством, а виплата пенсії не підлягає обмеженню строком, суд прийшов до висновку, що дії відповідача по виплаті пенсії позивачу в розмірі, який є нижчим ніж встановлено законом, є неправомірними, а отже позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача провести нарахування та виплатити різницю між прожитковим мінімумом, для осіб, які втратили працездатність та виплаченою позивачу пенсією за період з 19.06.2016 року по день винесення рішення у справі підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача надалі проводити виплати відповідно до Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України,суд вважає, що ця вимога є передчасною і не може бути на даний час предметом розгляду у суді, оскільки направлена на майбутнє, а тому в задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача підлягає стягненню сплачений за вимоги немайнового та майнового характеру судовий збір у розмірі 1102,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 46 Конституції України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.2, 6, 18, 41, 122, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 19 червня 2016 року та виплатити ОСОБА_1 різницю між належною до виплати сумою пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та фактично отриманою пенсією за період з 19 червня 2016 року по день винесення рішення у справі.

Позов ОСОБА_1 в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя провести перерахунок пенсії за віком із підвищенням її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 01 вересня 2015 року по 18 червня 2016 року включно та виплатити різницю між належною до виплати сумою пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та фактично отриманою пенсією за період з 01 вересня 2015 року по 18 червня 2016 року включно - залишити без розгляду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м.Запоріжжя на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1102,40 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: М.В.Сидорова