Справа № 813/4263/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року справа № 813/4263/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Телиця О.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

Встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 звернулася з адміністративним позовом до ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.10.2016 №.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що позивач своєчасно, у строки, встановлені Податковим кодексом України, сплачував узгоджену суму грошового зобов'язання по єдиному податку, що підтверджується копіями дублікатів чеків, які долучено до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що спірне рішення винесене відповідно до вимог чинного податкового законодавства, просила в задоволенні позову відмовити. Заперечення обґрунтовує тим, що в згідно з карткою особового рахунку за позивачем обліковувався податковий борг з єдиного податку, узвязку з чим податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.10.2016 №, яким зобовязано позивача сплатити штраф у розмірі 50% 2727,60 грн. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_5 зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності та перебуває на обліку в ОСОБА_4 обєднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Львівській області і є платником єдиного податку (ІІ група).

31.10.2016 року ОСОБА_4 ОДПІ (Франківське відділення) Головного управління ДФС у Львівській області проведено перевірку ФОП ОСОБА_5 С-Н.О. з питань своєчасності сплати авансових внесків єдиного податку, за наслідками якої складено ОСОБА_4 №000657/13-05-13/ НОМЕР_1 від 31.10.2016 року (далі - акт перевірки від 31.10.2016 року). У висновках Ата перевірки контролюючий орган зазначив про порушення ФОП ОСОБА_5 С-Н.О. пп.12.3.4 п.12.3 ст.12, пп.2 п.291.4 ст.291, п.295.1 ст.295 Податкового кодексу України, а саме що позивачем несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб протягом граничних строків, в результаті чого, відповідно до п. 122.1 ст.122 ПК України, нараховано штрафні санкції у розмірі 50% від суми податкового зобов'язання, сплату якого проведено несвоєчасно.

На підставі вказаного ОСОБА_4 ОДПІ (Франківське відділення) Головного управління ДФС у Львівській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 31.10.2016 року, за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 5455,2 грн зобов'язано позивача сплатити штраф в сумі 2727,60 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення позивач вважає неправомірним та просить його скасувати.

11.06.2014 ОСОБА_6 було перераховано до місцевого бюджету Франківського району м.Львова на відповідний код бюджетної класифікації єдиний податок за червень 2014 в розмірі 244,00 грн, про що свідчить квитанція банку №Р24А3129 від 11.06.2014.

В коментарі до платежу було зазначено, що це сплата єдиного податку за червень 2014 та вказано ідентифікаційний номер ФОП ОСОБА_6 С-Н.О. НОМЕР_1.

Оцінюючи встановлені обставини та доводи сторін суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних міркувань.

В силу норм ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 частини першої статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI), платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Так, згідно із п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 293 Податкового кодексу України встановлено ставки єдиного податку.

Так, ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах від 1 до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах від 2 до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Пунктом 295.1. статті 295 ПК України передбачено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Згідно з п.300.1 ст. 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність за правильність обчислення, своєрідність та повноту сплати єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до п.295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої та пятої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Нормою п. 126.1 ст. 126 ПК України визначено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкової боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкової боргу.

Враховуючи вищезазначене, у разі несплати зазначеного у податковій декларації у строки, визначені Податковим кодексом України, до фізичної особи-підприємця платника єдиного податку застосовуються штрафні санкції відповідно у розмірах, встановлених п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Згідно з абз. 8 п.п. 298.2.3 п.298.2 ст. 298 та п.299.10 ст. 299 Податкового кодексу України у разі виявлення контролюючим органом податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідових кварталів, то за рішенням контролюючого органу реєстрація може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку згідно з п.299.10 ст. 299 Податкового кодексу України в останній день другого із двох послідових кварталів.

Відповідно до ст. 122.1 ПК України несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Судом встановлено, що представником платника податку ФОП ОСОБА_6 С-Н.О. було своєчасно перераховано до місцевого бюджету Франківського району м.Львова на відповідний код бюджетної класифікації єдиний податок за червень 2014 в розмірі 244,00 грн, про що свідчить квитанція банку №Р24А3129 від 11.06.2014.

Разом з тим судом було враховане наступне.

У відповідності до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 38.1 ст. 38 цього ж Кодексу виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку (п. 38.2 ст. 38 ПК України).

При цьому зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (п. 9.3 ст. 9 ПК України).

Пунктами 4 і 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном). Податки та збори (обов'язкові платежі) рахуються зачисленими в дохід Державного бюджету з дня їх зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Поняття «єдиний казначейський рахунок» закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок», затвердженому Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002р. № 122, та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством (п. 2.1 цього Положення).

Також зі змісту пунктів 2.2 і 2.3 Положення про Єдиний казначейський рахунок слідує, що всі сплачені податки і збори (обов'язкові платежі), незалежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування податку на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що сплата представником платника податку ФОП ОСОБА_6 С-Н.О. її мамою ОСОБА_6 податкового зобов'язання по єдиному податку не може бути підставою для застосування до позивача штрафних санкцій, адже позивач вчасно провів платіж з єдиного податку, кошти зараховані до Державного бюджету України у визначений законом строк, а це свідчить про виконання податкового обов'язку своєчасно та у повному обсязі.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 31.10.2016 №.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати у формі судового збору належить стягнути на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області від 31.10.2016 №.

Стягнути з ОСОБА_4 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Р.М. Брильовський