Справа № 810/2506/16
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2506/16 Головуючий у 1-й інстанції: Брагіна О.Є.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Мацедонської В.Е., Костюк Л.О.,

при секретарі: Сергійчук Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання неправомірними дій, незаконною бездіяльністю та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання неправомірними дій, незаконною бездіяльністю та скасування рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказує на своєчасну сплату нею єдиного податку, а відтак вважає дії, бездіяльність та рішення відповідача, які пов'язані зі спонуканням її до здійснення цієї виплати, незаконними.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову про задоволення позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованою у встановленому законом порядку 24.05.2005 року, про що свідчить відомості, які містяться в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

31.03.2015 року відповідачем проведено перевірку позивача.

За результатами перевірки складено акт від 31.03.2015 року № 182/10-13-17-01/234592048, за змістом якого перевіркою було встановлено порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування - не сплачено єдиний податок протягом двох послідовних кварталів в сумі 1917, 80 грн., чим порушено пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

На підставі висновків вказаного акта ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області було прийнято рішення № 182 від 01.04.2015 року про виключення позивача з реєстру фізичних осіб-платників єдиного податку.

Не погоджуючись з вказаними рішенням та діями відповідача, позивач звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні даного адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є неправомірними та необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані положеннями Податкового кодексу України.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку врегульовані положеннями глави 1 розділу ХІV Податкового кодексу України.

Так, п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Судом першої інстанції було встановлено, що починаючи з 01.01.2012 року і до моменту прийнятого рішення № 182 від 01.04.2015 року про виключення з реєстру фізичних осіб - платників єдиного податку та, відповідно, анулювання реєстрації платника єдиного податку, позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування та відносилась до третьої групи платників єдиного податку за ставкою 5 %, що підтверджується копією свідоцтва Серії НОМЕР_1.

Відповідно до пп. 3 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України, суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, третя група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Абзацом 2 п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України передбачено, що податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

В силу вимог п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку регламентовані ст. 299 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Пунктом 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

В силу вимог п. 299.12 ст. 299 Податкового кодексу України, погашення податкового боргу після анулювання реєстрації платника єдиного податку здійснюється у порядку, встановленому главою 9 розділу II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Крім того, відповідно до п. 299.1 ст .299 ПК України, реєстрація суб'єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Згідно з п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено за відомостями, що містяться в картці КОР з єдиного податку з фізичних осіб за 2015-2016 роки наявна лише інформація про неналежне виконання позивачем обов'язку по сплаті єдиного податку в період з 31 грудня 2014 року по квітень 2015 року, однак такі відомості не свідчать, що станом на 01 квітня 2015 року у позивача був наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (а.с. 131).

Отже, в матеріалах справи відсутні докази того, що на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку у позивача був наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Крім цього, колегією суддів встановлено, що надані позивачкою платіжні доручення за чотири квартали 2014 року (№ 124 від 05.05.2014 року в сумі 2012,00 грн.; № 143 від 15.08.2014 року в сумі 8830,00 грн.; № 178 від 19.11.2014 року в сумі 8510,00 грн. та № 193 від 19.02.2015 року в сумі 11122,00 грн.) та чотири квартали 2015 року (№ 230 від 15.05.2015 року в сумі 2050,00 грн.; № 265 від 13.08.2015 року в сумі 10090,00 грн.; № 298 від 09.11.2015 року в сумі 12930, 00 грн. та № 326 від 16.02.2016 року в сумі 11804, 0 грн.) свідчать про перерахування сум єдиного податку за вказані періоди.

При цьому, колегія суддів критично сприймає висновок суду першої інстанції про ненадання доказів сплати ОСОБА_2 суми податкових зобов'язань по єдиному податку до 01.04.2015 року у розмірі 1917,80 грн., що стало підставою для застосування заходів реагування у вигляді анулювання реєстрації платника єдиного податку, оскільки вказана сума боргу станом на час прийняття спірного рішення не свідчить про наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів як того вимагають положення пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

За змістом акту перевірки колегією суддів встановлено, що в даному акті відсутня інформація про те, за який період у позивача наявний податковий борг. Зокрема, в акті міститься лише посилання на абз. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України без вказівки на конкретний період, натомість під час розгляду справи встановлено, що за позивачем рахується заборгованість по сплаті єдиного податку з 2014 року, яка періодично погашалась.

Окрім того, відповідно до п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75, ст.76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків; камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згідно матеріалів справи контролюючим органом камеральна перевірка проведена виключно на підставі даних облікової картки платника податків, у якій по коду платежу 18050400 (єдиний податок з фізичних осіб) за нею рахувалась заборгованість на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів починаючи з 2014 року.

Отже, контролюючим органом податкова звітність позивача як платника єдиного податку не перевірялась, і, відповідно, наявна у податковій звітності інформація контролюючим органом не врахована, аналізу податкової звітності (строків подання податкових декларацій, строків сплати узгоджених грошових зобов'язань тощо) в акті перевірки відповідачем не наведено.

Враховуючи встановлені обставини і наведені мотиви, колегія суддів вважає обгрунтованим твердження позивача про відсутність законних підстав для анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

У зв'язку із викладеним, колегія суддів вважає, що рішення про анулювання платника єдиного податку винесене із порушенням норм чинного законодавства, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено та не заперечувалось позивачем, у зв'язку з виявленими відповідачем порушеннями щодо недотримання нею вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов'язань до неї було застосовано штраф в розмірі 2161,46 грн. за платежем по єдиному податку з фізичних осіб, що підтверджується податковим повідомленням-рішенням від 17.03.2016 року № , винесеним на підставі акта перевірки від 17.03.2016 року № 85/10-13-17-04.

Однак, колегія суддів вважає, що зазначені обставини не можуть підтверджувати правомірність спірного рішення відповідача, оскільки вказаний штраф застосовано до відповідача після прийняття спірного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог щодо визнання дій та рішення відповідача щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку ОСОБА_2 протиправними та наявність підстав для скасування цього рішення.

Щодо позовних вимог про поновлення позивачки в реєстрі фізичних осіб - платників єдиного податку за період з 01.04.2015 року до 31.03.2016 року, то колегія суддів зазначає, що вказані вимоги є похідними від вимоги про скасування рішення, прийнятого відповідачем 01.04.2015 року за № 182. Вказане відбудеться у випадку скасування рішення про виключення з реєстру фізичної особи - платників єдиного податку та не потребує додаткового зобов'язання відповідача до вчинення цих дій судовим рішенням.

Колегія суддів зазначає, що визнання протиправним і скасування рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку в судовому порядку є в даному випадку достатнім і належним способом захисту порушених прав і інтересів позивача як платника податку та одночасно і підставою для їх відновлення.

Таким чином, колегія судів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного позову частково.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції - скасуванню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2016 року - скасувати, ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання неправомірними дій, незаконною бездіяльністю та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку ОСОБА_2 з 01 квітня 2015 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 182 від 01 квітня 2015 року про виключення з реєстру фізичних осіб-платників єдиного податку ОСОБА_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: В.Е. Мацедонська

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено 21.12.2016 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.