Справа № 816/1222/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1222/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ясиновського І.Г. розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Полтавський ливарно-механічний завод" до Полтавської митниці Головного управління ДФС України про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2016 року Приватне підприємство "Полтавський ливарно-механічний завод" (надалі по тексту ПП «ПЛМЗ», позивач) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України (надалі по тексту Полтавська митниця ДФС, відповідач) про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2016/00068 виданого Полтавською митницею ДФС 08 квітня 2016 року, визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 806020002/2016/000010/2 видане Полтавської митниці ДФС 08 квітня 2016 року, визнання протиправним та скасування рішення Полтавської митниці ДФС №233/10/16-70-19-01 від 01 липня 2016 про відмову у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог /а.с.139-140/).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що під час митного оформлення товару, ввезеного згідно з договором № 2008/61 від 22 жовтня 2008 року, укладеного з ТОВ "БелМарк" (м. Бєлгород, Російська Федерація), до митного органу були подані документи, які чітко ідентифікували товар, містили обєктивні та достовірні дані, які піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, тому відповідач не мав законних підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу та відмови у митному оформленні товару.

Також стверджував, що митний орган не зазначив обєктивних причин щодо неможливості застосування попередніх методів для визначення митної вартості товару.

Позивач зазначив, що на підставі частини 8 статті 55 Митного кодексу України позивач звертався до митного органу із заявою про розгляд додаткових документів для підтвердження митної вартості, однак отримав рішення від 01 липня 2016 року №233/10/16-70-19-01 про відмову в задоволенні заяви.

Представник позивача в судове засідання не з'явивсь, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, та просив справу розглянути у порядку письмового провадження.

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В письмових запереченнях, які надійшли через канцелярію суду 31 жовтня 2016 року, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою позицію тим, що контролюючим органом правомірно, із застосуванням положень статті 64 Митного кодексу України, визначено митну вартість товару, яка ґрунтується на раніше визнаній митній вартості товару, ввезеного позивачем згідно митної декларації №101040000/2015/004393 від 29 травня 2015 року. Відповідач вказував, що підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та коригування митної вартості послугувало те, що позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товару та виявлено розбіжності у документах, що підтверджують митну вартість товару.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

А відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, та з огляду на надані позивачем клопотання про розгляд справи без їх участі, судовий розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження, без фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2008 року між ПП "ПЛМЗ" (покупець) та ТОВ "БелМарк" /м. Белгород, Росія/ (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № 2008/61 (надалі - Договір), за умовами якого продавець зобовязувався передати у власність покупця, а покупець - прийняти і оплатити товар, визначений у Специфікаціях, які є невідємною частиною договору (пункт 1.1) /а.с. 9-10/.

Пунктами 3.1.1., 4.1. Договору встановлювалося, що умови поставки, ціна товару обумовлюються у Специфікаціях.

06 квітня 2016 року сторонами Договору підписано Специфікацію № 62, згідно із якою передбачено поставку наступного товару: каркас сепаратора 14 шт., вага 500 кг/шт., крильчатка сепаратора 026-10 14 шт., 280 кг/шт., патрубок завантажувальний тип-1 12 шт., 100 кг/шт., основні сепаратора 026-08 3 шт., вага 800 кг/шт., каркас сепаратора 026-08 3 шт., вага 330 кг/шт., крильчатка сепаратора 026-08 -3 шт., вага 160 кг/шт., диск наружний 6 шт., вага 280 кг/шт., умови поставки FCA Белгород, строк поставки квітень 2016 року /а.с.19/.

08 квітня 2016 року декларантом позивача з метою митного оформлення товару "частини до сепаратора по сортуванню щебеня, виготовлені з сірого чавуну СЧ20 методом литва, бувші у використанні, мають процент зношення від 25% до 30%; каркас сепаратора для сортування щеня 026-10 - 14 шт; крильчатка сепаратора для сортування щеня 026-08 - 14 шт., основа сеператора для сортування щебня 026-08 3 шт.", до Полтавської митниці подано митну декларацію № 806020002/2016/003161 /а.с. 50-51/.

Разом з митною декларацією декларантом подано, зокрема, наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 22 жовтня 2008 року № 2008/61 із специфікацією №62 від 06 квітня 2016 року та доповненнями до договору, рахунок фактура №6 від 06 квітня 2016 року, міжнародну товарно-транспорту накладну CMR від 06 квітня 20016 року №413992, договір на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 28 грудня 2015 №2015/37, заключення експерта № від 06 квітня 2016 року, копію декларації країни відправлення від 06 квітня 2016 року, лист від 07 квітня 2016 року /а.с.56-72, 76-78/.

Митну вартість товару заявлено позивачем за основним методом, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

На підставі частини 3 статті 53 Митного кодексу України митним органом проведено консультацію та зазначено, що документи, які подані до митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості, містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, зобовязано декларанта протягом 10 календарних днів надати додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) інші документи за власним бажанням.

08 квітня 2016 року позивачем надано додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів, що декларуються, а саме заявку на транспортне обслуговування /а.с.75/.

За результатами перевірки митної декларації Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 806020002/2016/000010/2 від 08 квітня 2016 року, згідно з яким визначено митну вартість товару за іншим методом в сумі 1437631,20 рублів Російської Федерації, з розрахунку 81,3600 рублів Російської Федерації за 1 кілограм ваги товару /а.с. 54/.

Також відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2016/00068 від 08 квітня 2016 року, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів, ввезених позивачем /а.с.52/.

08 квітня 2016 року позивачем подано ВМД № 806020002/2016/003197, у якій визначено митну вартість товару з урахуванням рішення про коригування митної вартості 806020002/2016/000010/2 від 08 квітня 2016 року /а.с.56/.

23 червня 2016 року у відповідності до частини 8 статті 55 Митного кодексу України ПП «ПЛМЗ» звернулося до Полтавської митниці ДФС з заявою про розгляд додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Полтавською митницею ДФС 01 липня 2016 року за результатами розгляду додаткових документів прийнято рішення про відмову у визначенні заявленої митної вартості, яке викладено у листі №233/10/16-70-19-01 /а.с.79-83/.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови в митному оформленні товару, рішенням про коригування митної вартості та рішенням про відмову у визнанні заявленої митної вартості, позивач оскаржив їх до суду.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що рішення про коригування митної вартості товарів №806020002/201/000010/2 обґрунтоване тим, що позивачем заявлено неповні відомості про митну вартість товару, виявлено розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: не додано заявку на перевезення не додано до митного оформлення, яка передбачена умовами договору від 28 грудня 2015 року №2015/37.

Наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Так, рівень заявленої декларантом митної вартості товару становить 0,35 дол.США за кілограм, а рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками, оформленого за митною декларацією від 29 травня 2015 року №101040000/2015/4393, що визнана митним органом, становить 1,2 дол.США за кілограм. З наданої декларантом заявки на транспортне обслуговування від 05 квітня 2016 року неможливо встановити, що вона стосується даної поставки. У звязку з неможливістю послідовного застосування інших методів, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України із урахуванням визнаної митним органом митної вартості згідно МД від 29 травня 2015 року №101040000/2015/004393 /а.с.54-55/.

Щодо позовних вимог про скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 806020002/2016/000010/2 видане Полтавської митниці ДФС 08 квітня 2016 року, суд враховує наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI.

Статтею 49 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною четвертою, пятою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Отже, митною вартістю товарів є сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю.

Частиною другою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із частиною другою статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Судом встановлено, що при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість в сумі 414200 рублів, виходячи саме з ціни договору, що підлягала сплаті згідно зі специфікацією №62 від 06 квітня 2016 року, виставленого рахунку-фактури №6 від 06 квітня 2016 року та інших документів постачальника, які були подані до митного оформлення.

Відповідно до умов пункту 5.2 договору № 2008/61 від 22 жовтня 2008 року оплата за поставлений товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 90 днів від дати оформлення декларації на вивезення.

Документи щодо сплати коштів за поставлений товар позивачем до митного оформлення не подавалися, при цьому, враховуючи умови договору, наявність платіжних документів на дату митного оформлення була не обовязкова.

Відповідно до специфікації до договору № 62 від 06 квітня 2016 року сторонами визначено умови поставки FCA Белгород.

Згідно із Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) термін FCA (FREE CARRIER (... named place) ФРАНКО-ПЕРЕВІЗНИК (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Покупець зобов'язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця.

Враховуючи наведене, за умовами договору № 2008/61 від 22 жовтня 2008 року та специфікації № 62 від 06 квітня 2016 року позивач (покупець) зобовязаний був нести витрати із перевезення товару від м. Белгород, Російська Федерація.

Відповідно до пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплати, а саме витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Згідно з пунктом 2 частини одинадцятої статті 58 Митного кодексу України до митної вартості не включаються витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, а саме: витрати на транспортування після ввезення.

Беручи до уваги те, що за умовами договору витрати на транспортування товарів із м. Белгорода (Росія) до місця ввезення на митну територію України не включалися у ціну товару, вказані витрати як складова митної вартості в силу приписів частини десятої статті 58 Митного кодексу України підлягали додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Також відповідно до вимог пункту 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України декларант мав обовязок подати транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а згідно із пунктом 1 частини 5 статті 52 Митного кодексу України - декларацію митної вартості.

Матеріалами справи підтверджено, що декларантом згідно із вимогами частини п'ятої статті 52 Митного кодексу України подано декларацію митної вартості /а.с.64-65/, у якій визначено витрати на транспортування до місця ввезення в Україну в сумі 3150 грн, яку включено до митної вартості товару.

До митного оформлення подано також транспортний (перевізний) документ - товарно-транспорту накладну CMR №413992 від 06 квітня 2016 року /а.с.71/, а також документи, що містили відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів - договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом № 2015/37 від 28 грудня 2015 року, укладений позивачем із ПП "Л.В.С." (перевізник) /а.с.94-95/; довідку про транспортні витрати № 5 від 07 квітня 2016 року, видану ПП "Л.В.С." /а.с.91/; довідку позивача щодо розрахунку транспортних витрат по доставці вантажу від 07 квітня 2016 року /а.с.92/.

У довідці ПП "Л.В.С." № 5 від 07 квітня 2016 року зазначалося, що транспортні витрати автомобіля НОМЕР_1 п/п ВІ 4211 ХО згідно з договором 2015/37 від 28 грудня 2015 року, прямуючого по маршруту м. Белгород (Росія) м. Полтава (Україна) складають: - транспортні витрати від місця завантаження м. Белгород (Росія) до п/перех. Гоптовка Нехотєєвка 3150 грн, від Гоптовка Нехотєєвка до місця доставки м. Полтава (Україна) 5500 грн, загальна сума транспортних витрат 7150 грн /а.с.91/.

При цьому, суд враховує, що автомобіль НОМЕР_1 п/п ВІ 4211 ХО був вказаний у CMR №413992 від 06 квітня 2016 року, а у довідці позивача щодо розрахунку транспортних витрат по доставці вантажу від 07 квітня 2016року містилися посилання на CMR №413992, як документ по перевезенню товару згідно з контрактом № 2008/61 від 22 жовтня 2008 року та рахунку №6 від 06 квітня 2016 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем були надані до митного оформлення транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містили відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, при цьому дозволяли виділити із ціни витрати на транспортування товару після ввезення на територію України.

Стосовно зауважень митного органу до розбіжностей у вазі вантажу вказано у заявці на транспортне обслуговування в міжнародному напрямку та у фактичному отриманні, то суд враховує пояснення позивача, що у даній заявці спеціалістом підприємства була зазначена вага 17760 т із урахуванням ваги тари (піддонів) на якій знаходився товар, тобто різниця у 90 кг по даній заявці це є вага тари (піддонів). В подальшому постачальник передав підприємству тару без тари (піддонів).

Стосовно зауважень, митного органу на заявку на транспортне обслуговування в міжнародному напрямку від 05 квітня 2016 року у якій відсутні посилання на договір про перевезення автомобільним транспортом від 28 грудня 2015 №2015/37 між декларантом та ПП "Л.В.С.", що не дає можливість ідентифікувати дану заявку як таку, що стосується даної поставки, то суд враховує, що ПП "Полтавський ливарно-механічний завод" було надано, документ товарно-транспорту накладну CMR №413992 від 06 квітня 2016 року, договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом № 2015/37 від 28 грудня 2015 року, довідку про транспортні витрати № 5 від 07 квітня 2016 року, видану ПП "Л.В.С.", довідку позивача щодо розрахунку транспортних витрат по доставці вантажу від 07 квітня 2016 року, відповідно до яких митну вартість товару можливо встановити.

У силу положень частини третьої статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на те, що у документах позивача були усі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, суд дійшов висновку, що у митного органу були відсутні обґрунтовані підстави вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, а відтак і законні підстави для коригування митної вартості товару та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

З приводу посилань контролюючого органу на відомості про вартість товарів зі схожими характеристиками, ввезеного позивачем згідно з митною декларацією від 29 травня 2015 року №101040000/2015/004393, то суд звертає увагу на те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю товарів зі схожими характеристиками, що розмитнювались іншою або цією ж особою у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Отже, суд дійшов висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товарів № 806020002/2016/000010/2 видане Полтавської митниці ДФС 08 квітня 2016 року не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку діям відповідача щодо відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (картка відмови призначення № 806020002/2015/00068), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 9, 10 статті 264 Митного кодексу України орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вона вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Судом встановлено, що картка № 806020002/2015/00068 відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення мотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості № 806020002/2015/000010/2 від 08 квітня 2016 року, неправомірність якого знайшла підтвердження в ході розгляду справи. За таких обставин картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що дії митного органу із відмови у митному оформленні товарів набувають форму рішення у вигляді картки відмови, то суд, задовольняючи позовні вимоги та обираючи належний спосіб захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати картку відмову Полтавської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 806020002/2015/0.

Надаючи правову оцінку вимозі про визнання протиправним та скасування рішення Полтавської митниці ДФС №233/10/16-70-19-01 від 01 липня 2016 про відмову у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів, суд виходить з наступного.

Згідно із приписами частин 8 10 статті 55 Митного кодексу України Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев'ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

У рішенні за результатами розгляду додаткових документів, викладеному у листі №233/10/16-70-19-01 від 01 липня 2016 року /а.с.79-83/ Полтавською митницею ДФС зазначено про наявність у поданих документах розбіжностей, а також подані відомості для підтвердження заявленої митної вартості товару є суперечливими, а тому заявлена декларантом митна вартість не може бути визнана митним органом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 23 червня 2016 року звернувся до Полтавської митниці ДФС з заявою про розгляд додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів вказаних у митній декларації №806020002/2016/003161 від 08 квітня 2016 року.

Суд вважає за необхідне зазначити, що самі по собі дії по відмові у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів є лише службовою діяльністю працівників митних органів на виконання своїх службових обов'язків, так як відповідно до частини третьої статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу, та юридичні наслідки у формі обов'язків для позивача створюють саме рішення суб'єкта владних повноважень.

Оскільки, суд в даній справі дійшов до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № 806020002/2016/000010/2 видане Полтавської митниці ДФС 08 квітня 2016 року не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню, то позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Полтавської митниці ДФС №233/10/16-70-19-01 від 01 липня 2016 про відмову у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів задоволенню не підлягають.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності своїх рішень, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

В силу приписів статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI (у редакції із змінами, внесеними Законом України від 22 травня 2015 року №484-VIII, який набрав чинності з 01 вересня 2015 року) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою встановлюється ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2016 року становить 1378 грн.

Частиною третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач першочергово просить визнати протиправними дії, щодо відмови у митному оформленні товарів згідно митної вартості товарів, визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості, визнати протиправною та скасувати картку відмови у коригуванні митної вартості товару, тобто заявляє одну позовну вимогу майнового характеру та дві немайнові вимоги.

Після уточнення позовних вимог у позивача лишається дві вимоги немайнового характеру та одна майнова вимога.

Таким чином, позивач за звернення до суду з переліченими вимогами повинен був сплатити судовий збір за кожну немайнову позовну вимогу окремо у сумі 2756 грн ((1378 грн*2)+(1506,73 грн)).

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 1378 грн за одну позовну вимогу немайнового характеру та 1506,73 грн за позовну вимогу майнового характеру, всього 2884,73 грн.

Відповідно до частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так, сума судового збору, пропорційно до задоволення позовних вимог, становить 2884,73 грн підлягає стягненню на користь позивача.

Враховуючи, що позов задоволено частково, та відмовлено у частині вимог, що мають не майновий характер, то суд вважає за необхідне стягнути з позивача судовий збір у розмірі 1378 грн.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Полтавський ливарно-механічний завод" до Полтавської митниці Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Полтавської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №806020002/2016/00068.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 806020002/2016/000010/2 від 08 квітня 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці Державної фіскальної служби на користь Приватного підприємства "Полтавський ливарно - механічний завод" () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2884,73 (дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривні 73 копійки).

Стягнути з Приватного підприємства "Полтавський ливарно-механічний завод" () судовий збір в розмірі 1378,00 грн (отримувач коштів: УДКС України у м. Полтаві Полтавської області, 22030001, код за , банк отримувача: ГУДКС України у Полтавській області, код банку: 831019, розрахунковий рахунок: 4002, код класифікації доходів бюджету: 22030001, призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд, ).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд.

Суддя І.Г. Ясиновський