Справа № 826/14497/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

08 грудня 2016 року 12:42 № 826/14497/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Коваленко О.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий урожай"
додержавної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.02.2016 № та від 31.05.2016 № ,

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 08 грудня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий урожай" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до державної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління державної фіскальної служби у місті Києві, в якій просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08.12.2016) визнати противними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.02.2016 № та від 31.05.2016 №.

Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем порядку проведення камеральної перевірки, а відтак, безпідставністю прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень за наслідками такої перевірки.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог усно заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваний податкових повідомлень-рішень, прийнятих у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, з урахуванням виявлених під час перевірки порушень з боку позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий урожай".

Перевіркою встановлено порушення позивачем граничних термінів сплати суми податкового зобов'язання, зазначеної платником податку в поданій ним податковій декларації, визначених відповідно до пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України.

За результатами камеральної перевірки державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 09.02.2016 №710/26-51-11-01-09 та прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 29.02.2016 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 10% в сумі 30000 грн. за затримку сплати грошового зобов'язання в розмірі 300000 грн.;

- від 29.02.2016 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 20% в сумі 30000 грн. за затримку сплати грошового зобов'язання в розмірі 300000 грн.;

- від 29.02.2016№ про застосування штрафних санкцій в розмірі 20% в сумі 449606,53 грн. за затримку сплати грошового зобов'язання в розмірі 2248032,65 грн.

За наслідками процедури адміністративного оскарження, рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 16.05.2015 №10822/10/26-15-10-01-35 скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.02.2016 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 10% в сумі 30000 грн. за затримку сплати грошового зобов'язання в розмірі 300000 грн.та від 29.02.2016 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 20% в сумі 30000 грн. за затримку сплати грошового зобов'язання в розмірі 300000 грн.

Внаслідок викладеного, державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.05.2016 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 10% в сумі 30000 грн. за затримку сплати грошового зобов'язання в розмірі 300000 грн.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 29.02.2016 № та від 31.05.2016 № протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

У відповідності до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Як вбачається з матеріалів справи, державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві при проведенні перевірки позивача використовувались виключно дані, зазначені у податкових деклараціях (уточнюючих розрахунках до декларації із ПДВ) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (інформації щодо сплати платником податків задекларованих податкових зобов'язань).

Відтак, перевірку проведено у відповідності із приписами статті 75 Податкового кодексу України.

Додатково суд наголошує на тому, що у відповідності до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, вказана вище камеральна перевірка позивача з податку на додану вартість проводилась по податковій звітності, яку подано платником податків до контролюючого органу 09.11.2015 та 20.11.2015, відповідно, перевірка проведена 09.02.2016, про що вказано в акті перевірки, тобто у межах строку, встановленого приписами пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, а, відтак, вказані вище твердження представника позивача є необґрунтованими.

Щодо суті виявлених порушень положень податкового законодавства суд зазначає про наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно приписів пункту 31.1 статті 31 Податкового кодексу України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

У відповідності до пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України, сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається зі змісту акту державної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 09.02.2016 №710/26-51-11-01-09, товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Золотий урожай" порушено терміни сплати самостійно визначених податкових зобов'язань з податку на додану вартість, задекларованих в уточнюючому розрахунку та податковій декларації із затримкою на 30,31,57 та 58 днів.

Суд звертає увагу на те, що викладені в акті перевірки від 09.02.2016 №710/26-51-11-01-09 контролюючим органом висновки не заперечувались та не спростовувані позивачем під час судового розгляду справи.

Отже, суд не приймає до уваги доводи позивача, щодо порушень державною податковою інспекцією в Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві норм податкового законодавства в ході здійснення камеральної перевірки з огляду на їх необгрунтованість, а також те, що під час судового розгляду справи позивачем не спростовано наявність факту порушення, за наслідками якого до нього застосовані штрафні санкції у відповідності до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд виходить з того, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючий орган діяв правомірно, у межах наданих йому повноважень, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 14.12.2016