Справа № 175/1288/16-а(2-а/175/27/16)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2016 рокусправа № 175/1288/16-а(2-а/175/27/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Сафронової С.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа - Дніпропетровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом в якому просив визнати протиправною бездіяльність Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яка виразилася в ухиленні у першочерговому відведенні йому земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва на підставі п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобов'язати Ювілейну селищну раду Дніпропетровського району Дніпропетровської області відвести та передати йому у власність земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва на підставі п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.118, 121 Земельного кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що він є учасником бойових дій, ветераном війни, інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. На підставі п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», він тричі звертався до Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області щодо першочергового відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, але так і не отримав позитивних результатів щодо розгляду своїх заяв.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що судом не дано оцінку тому факту, що про рішення ради щодо відмови йому у виділенні земельної ділянки останньому стало відомо лише у судовому засіданні суду першої інстанції, суд не перевірив наявність черги пільгових категорій громадян щодо першочергового виділення земельних ділянок та їх виділення з 2011 року, крім того відповідачем не надано доказів відсутності земельних ділянок з метою виділення їх позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, інші сторони не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 є учасником бойових дій, ветераном війни, інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надана пільга щодо першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

На підставі вищевказаного Закону позивач вперше звернувся до Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області щодо першочергового відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва 26 грудня 2011 року, вдруге позивач звернувся з заявою від 26 вересня 2014 року та втретє позивач звернувся до відповідача 27 березня 2015 року.

Ювілейною селищною радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області на звернення позивача листом від 24 квітня 2015 року була надана відповідь про те, що на території селища Ювілейне землі, не надані у власність або користування в межах населеного пункту, передбачені для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для індивідуального дачного будівництва відсутні.

Рішенням Ювілейної селищної ради № 276-10/УІІ від 12 травня 2016 року позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у звязку з її відсутністю.

Відповідно до пункту «г» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Дана норма містить вичерпний перелік підстав для надання відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції вірно виходив з того, що статтею 118 Земельного кодексу України передбачено, що у клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

В той же час при зверненні до відповідача із заявами щодо виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, позивач жодних орієнтовних розмірів ділянки не зазначав, графічних матеріалів місця розташування земельної ділянки жодного разу не надавав, заява на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою взагалі відсутня.

При цьому наявність у позивача пільг передбачених п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не звільняє останнього від виконання інших обовязків передбачених Законом з метою реалізації свого права.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

З наявного в матеріалах справи Рішення Ювілейної селищної ради № 276-10/УІІ від 12 травня 2016 року вбачається, що позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у звязку з її відсутністю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що оскільки громадяни можуть набувати право власності на земельні ділянки в межах норм безоплатної приватизації лише із земель, які є вільними та знаходяться у державній чи комунальній власності, а сільські ради мають повноваження передавати земельні ділянки громадянам у власність із земель комунальної власності відповідних територіальних громад, крім земель, переданих у приватну власність або у користування іншим громадянам, то відповідач, приймаючи вказане рішення про відмову у задоволенні заяви позивача з підстав відсутності вільних земель для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, діяв на підставі наданих повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Крім іншого надані позивачем фотознімки земельних ділянок, не свідчать про те що вони є вільними.

Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які привели до неправильного вирішення спору по суті не знайшли свого підтвердження, а тому рішення суду першої підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 21 грудня 2016 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник