Справа № 441/1043/16-а,2-а/441/33/16
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 р. Справа № 876/8115/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 19.09.2016 року у справі №441/1043/16-а за позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДФС, просив, скасувати постанову в справі про порушення митних правил за № 1647/20908/16 від 20.05.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення..

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 19.09.2016р. позов ОСОБА_3 задоволено поновлено позивачу строк для оскарження постанови в справі про порушення митних правил № 1647/20908/16 від 20 травня 2016 р. Скасовано постанову Львівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 1647/20908/16 від 20 травня 2016 р. відносно ОСОБА_3 за ст. 470 ч. 3 МК України за відсутністю в його діях складу порушення митних правил.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Городоцького районного суду Львівської області від 19.09.2016р. і прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що строк тимчасового ввезення товарів у тому числі автомобілів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Для автомобіля який використовувався з комерційною метою, було визначено термін транзитного перевезення 20 днів. На момент складання протоколу позивач в поясненні вказав, що транспортний засіб вчасно не вивіз у звязку з ремонтом, жодних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст.460 МК України не надав. Окрім того, перевізник зобовязаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу, що позивачем зроблено не було.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

З протоколу про порушення митних правил № 1647/20908/16 від 27.04.2016 року видно, що ОСОБА_3 перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки автомобіля марки MAN, p.H.RPZ11253 / причеп марки Bodex, р.н. RPZ30PT більш ніж на десять діб.

Постановою про порушення митних правил № 1647/20908/16 від 20.05.2016 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно 27.04.2016, близько 21 год. 34 хв., в зону митного контролю митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС, із України до Польщі вїхав транспортний засіб марки MAN, p.H.RPZ11253 / причеп марки Bodex, р.н. RPZ30PT під керуванням гр. ОСОБА_3

В ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та особу, яка його переміщувала, в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України виявилося, що в них міститься інформація про те, що вказаний транспортний засіб було ввезено на митну територію України 23.03.2016, гр. ОСОБА_3, як транспортний засіб комерційного призначення, у митному режимі «тимчасове ввезення» з комерційною метою через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС і станом на 27.04.2016 за межі митної території України не вивезено та у інший митний режим, згідно законодавства не заявлено.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не мав можливості вивезти вказаний транспортний засіб за межі митної території України у встановлений строк, оскільки цей транспортний засіб перебував у ремонті, у звязку із поломкою.

Як вбачається з матеріалів справи, представники фірм - перевізника «Tank Trans Polska Sp.z.o.o.», не зверталися до Львівської митниці з приводу потрапляння транспортного засобу марки MAN, p.H.RPZ11253 / причеп марки Bodex, р.н. RPZ30PT, який їй належить, в обставини, визначені нормами ст. 192 Митного кодексу України.

Таким чином фірмою - перевізником фірми «Tank Trans Polska Sp.z.o.o.» в особі гр. ОСОБА_3, станом на 27.04.2016 перевищено більше, ніж на десять діб встановлений ч. 1 ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу комерційного призначення марки MAN, p.H.RPZ11253 / причеп марки Bodex, р.н. RPZ30PT, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення (пункту вивезення за межі митної території України).

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.70 Митного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі МК України) з метою застосування законодавства України з питань державної митної справи запроваджуються такі митні режими: 5) транзит; 6) режим тимчасове ввезення.

Питання митного режиму тимчасового ввезення врегульовані Главою 18 Митного кодексу України та положеннями Конвенції про тимчасове ввезення (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналася згідно із Законом України Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення від 24.03.2004 № 1661-IV, тоді як питання переміщення товарів і транспортних засобів комерційного призначення в режимі транзиту врегульовані Главою 17 Митного кодексу України.

Статтею 1 Конвенції закріплено наступне визначення тимчасове ввезення - митний режим, який дозволяє приймати на митну територію певні товари (у тому числі транспортні засоби), умовно звільнені від ввізного мита і податків, без застосування заборон чи обмежень економічного характеру на ввезення; такі товари (у тому числі транспортні засоби) мають ввозитися з визначеною метою і призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання;

Відповідно до ст.103 ОСОБА_1 18 Митного кодексу України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Положеннями п.59 ст.4 МК України закріплено, що транспортні засоби комерційного призначення це, зокрема, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи), що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Згідно з ч.1 ст.105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Статтею 2 Додатка С до Конвенції передбачено, що користуються правом на тимчасове ввезення відповідно до ст. 2 цієї Конвенції: (a) транспортні засоби комерційного чи приватного використання; (b) запасні частини та устаткування, які ввозяться для використання при ремонті раніше тимчасово ввезеного транспортного засобу.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах (водій) з «Tank Trans Polska Sp.z.o.

З наявного в матеріалів справи витягу з бази даних митного органу вбачається, що 23.03.2016р. ОСОБА_3 ввіз на територію України автомобіль номер PL RРZ30РT, VIN №SUDNS1PTK75013766, мета комерційне призначення, режим тимчасове ввезення до 20 днів.

Зі змісту Постанови у справі про порушення митних правил №1647/20908/16 від 20.05.2016р., заперечення на адміністративний позов та апеляційної скарги вбачається, що в ході митного контролю та оформлення 27.04.2016р. встановлено, що автомобіль марки MAN, p.H.RPZ11253 / причеп марки Bodex, р.н. RPZ30PT ввезено 23.03.2016р. на митну територію України каналом позначеним символами червоного кольору червоний коридор у митному режимі тимчасове ввезення.

На підставі системного аналізу вказаного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ОСОБА_3 19.12.2015р. ввіз на митну територію України транспортний засіб MAN, p.H.RPZ11253 / причеп марки Bodex, р.н. RPZ30PT комерційного призначення, до якого застосовується митний режим тимчасового ввезення, врегульований Главою 18 Митного кодексу України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.7 Конвенції товари (у тому числі транспортні засоби), на тимчасове ввезення яких був наданий дозвіл, повинні бути вивезені у визначений термін, визнаний достатнім для досягнення мети тимчасового ввезення. Цей термін обумовлюється окремо у кожному Додатку. Митні органи можуть надати термін довший, ніж передбачено у кожному Додатку, або продовжити встановлений спочатку термін.

Частиною 1 ст.108 МК України, положенням якої кореспондує п.1 підрозділу 3. Строк тимчасового ввезення та його продовження Розділу ІІ Особливості виконання митних формальностей відповідно до митного режиму тимчасового ввезення Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012р. №657, строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Відповідно до абз.2 вказаного п.1 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму кінцева дата строку тимчасового ввезення товарів зазначається в установленому порядку посадовою особою митного органу, яка здійснює випуск товарів, що тимчасово ввозяться на митну територію України, у документі, за яким здійснюється митне оформлення товарів (МД, книжка А.Т.А. тощо).

Згідно з Листом ДМС України від 05.03.2013р. №11.1/2-12.2/2172-ЕП враховуючи положення ст.366 Кодексу, транспортні засоби комерційного призначення повинні переміщуватись по каналу, позначеному символами червоного кольору (червоний коридор). При цьому, з урахуванням положень с.95,108,189,191 та 200 Кодексу строк тимчасового ввезення для автомобільних транспортних засобів комерційного призначення, що ввозяться на митну територію України становить 20 днів.

Відповідно до ч.1 ст.112 МК України митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Статтею 481 МК України встановлено відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, зокрема перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3).

Водночас, ч.3 ст.470 МК України, згідно якої до позивача застосовано адміністративне стягнення у справі про порушення митних правил, встановлено відповідальність за недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення з перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку, якою встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в силу приписів ч.1 ст.466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (ч.1 ст.486 МК України).

Статтею 489 МК України встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.464 МК України штраф як адміністративне стягнення за порушення митних правил полягає у покладенні на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за таке правопорушення, обовязку сплатити до державного бюджету грошові кошти у сумі, яка визначається цим Кодексом залежно від виду та характеру вчиненого правопорушення.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що всупереч вимогам Митного кодексу України щодо всебічного, повного та обєктивного зясування обставин справи, без врахування законодавчо встановленої диференціації видів порушень митних правил та відповідальності за такі правопорушення, відповідачем винесено Постанову у справі про порушення митних правил №1647/20908/16 від 20.05.2016р., якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені порушень митних правил, які фактично позивачем порушені не були. Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо скасування оскаржуваної постанови.

Оскільки позивач не оскаржує постанову суду в частині відмови в позові, а тому в силу приписів ст.195 КАС України, така відмова не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Городоцького районного суду Львівської області від 19.09.2016 року у справі №441/1043/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 21.12.2016 року.