Справа № 344/7934/16-а,2-а/344/347/16
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 р. Справа № 876/6218/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

позивача - ОСОБА_1 ;

представника відповідача Тістечко Ю. Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС третя особа заступник начальника Львівської митниці Мірошниченко М. І. про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС третя особа заступник начальника Львівської митниці Мірошниченко М. І. про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 1470/20910/16 від 17 червня 2016 року, винесену заступником начальника Львівської митниці Мірошниченко М. І. щодо визнання винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України ОСОБА_1 та накладення на нього штрафу у розмірі 17000,00 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що позивач дійсно в`їжджав на територію України 21 березня 2015 року на автомобілі марки «Renault» р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , проте тільки як пасажир, так як не має ні права власності, ні права керування даним транспортним засобом, з огляду на це ОСОБА_1 не ввозив і не міг ввезти на митну територію України вищевказаний транспортний засіб та, відповідно, не міг вивезти його у встановлений законодавством термін.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить її задовольнити.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить таку залишити без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 16 квітня 2016 року громадянин України ОСОБА_1 слідував у приватну поїздку з Республіки Польща в Україну автомобілем марки «Seat Alhambra», що постійно зареєстрований в Республіці Польща, через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, обравши формою проходження митного контролю смугу руху «зелений коридор».

В ході проведення митного оформлення вищезгаданого транспортного засобу, спрацювала АСАУР, згідно інформації якої громадянин України ОСОБА_1 21 березня 2015 року ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Ягодин Дорогуск» Волинської митниці ДФС в митному режимі «тимчасового ввезення» транспортний засіб особистого користування марки «Renault» р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , що постійно зареєстрований в Республіці Польща.

Згідно бази даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску в ПІК АСМО «Інспектор», вищевказаний транспортний засіб за межі митної території України станом на 16 квітня 2016 року не вивозився, в будь-який інший митний режим не поміщувався.

У закордонному паспорті громадянина України позивача наявна відмітка про постійне проживання в Республіці Польща.

17 травня 2016 року Львівською митницею ДФС направлено лист (№ 7242/13-70-207/29) у Волинську митницю ДФС, про надання інформації на підставі яких документів було пропущено зазначений вище транспортний засіб на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

25 травня 2016 року Львівською митницею ДФС (Вх. № 13151/13-70-20) отримано лист Волинської митниці ДФС (№ 4583/03-70-20-03 від 25 травня 2016 року) яким надіслано електронну копію МД-1 серії 205021И № 209518 від 21 березня 2015 року про сплату єдиного збору ОСОБА_1 . Даний факт свідчить про те. ще автомобіль марки «Renault» р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 на митну територію України був ввезений гр. ОСОБА_1

ОСОБА_1 ввіз на митну територію України вищевказаний транспортний засіб особистого користування «Renault» з р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 не вивіз його в установлений законодавством термін, чим перевищив строк тимчасового ввезення більше ніж на десять діб, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 481 МК України.

У зв`язку з вищевказаним ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 17000,00 гривень.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі статтею 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною третьою статті 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення встановленого ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення або тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб.

Відповідно до частини першої статті 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

За змістом частини першої статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що автомобіль марки «Renault» р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 належить громадянину Польщі ОСОБА_2 , між яким 20 березня 2015 року та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики автомобіля. Відповідно до заяви одного із користувача ОСОБА_3 - саме він 21 березня 2015 року в`їхав на територію України через пункт пропуску Яготин на вказаному транспортному засобі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції вірно вказано, що згідно інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Департаменту митної справи ДФС України вищевказаний транспортний засіб ввіз на митну територію України саме громадянин ОСОБА_1 .

Згідно п. 7 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Згідно п. 9 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

У бази даних митниці не вноситься інформація про пасажирів транспортних засобів.

Таким чином твердження позивача про те, що перетин кордону 21 березня 2015 року на транспортному засобі - автомобілі марки «Renault» р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 здійснював не він, а інша особа спростовується письмовими доказами.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доказами, які підтверджують ввезення позивачем на територію України 21 березня 2015 року транспортного засобу марки «Renault» є дані, які містяться в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) Департаменту митної справи ДФС України. Надані ж позивачем докази лише доводять те, що автомобіль «Renault» не належить і не належав останньому, та не спростовують обґрунтованості прийняття Митницею оспорюваної у справі постанови у справі про порушення митних правил.

Також суд апеляційної інстанції не бере до уваги довідку від № 15 від 22 квітня 2015 року, видану ОСОБА_1 командиром окремої тактичної групи імені капітана Воловика Добровольчого українського корпусу Правого сектору, оскільки крім цієї довідки ніякі матеріали справи не підтверджують факту потрапляння автомобіля марки «Renault» р.н. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 під обстріл в районі Донецького аеропорту (акти прийому-передачі автомобіля в зону АТО тощо). Також суд враховує, що довідка № 15 була видана ОСОБА_1 ще 22 квітня 2015 року, але з невідомих причин не була долучена позивачем при розгляді адміністративної справи судом першої інстанції.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що постанова у справі про порушення митних правил № 1470/20910/16 від 17 червня 2016 року, винесена заступником начальника Львівської митниці Мірошниченко М. І. щодо визнання винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України ОСОБА_1 та накладення на нього штрафу у розмірі 17000,00 грн. відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 серпня 2016 року в справі № 344/7934/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

Р. В. Кухтей

Ухвалу складено в повному обсязі 23 грудня 2016 року.