Справа № 826/4125/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 грудня 2016 року № 826/4125/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шулежка В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Азовдевелопмент» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко Олени Олександрівни, за участю третіх осіб - відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Азовдевелопмент» (далі - ТОВ «Азовдевелопмент», позивач) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко Олени Олександрівни (далі - відповідач), за участю третіх осіб - відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі - третя особа 1), ОСОБА_2 (далі - третя особа 2), ОСОБА_3 (далі - третя особа 3), ОСОБА_4 (далі - третя особа 4), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21037671 від 29.04.2015 щодо припинення іпотеки, що виникла на підставі іпотечного договору від 23.05.2007 реєстраційний №4489, скасувавши відповідні записи про припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та знявши відмітку в Державному реєстрі іпотек про погашення іпотеки, реєстраційний номер обтяження 5018046 від 27.03.2012;

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21037727 від 29.04.2015 щодо припинення заборони відчуження від 23.05.2007 реєстраційний №4490, скасувавши відповідні записи про припинення (скасування) обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та знявши відмітку про погашення обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5006245 від 23.05.2007;

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21293447 від 14.05.2015 щодо зняття арешту майна боржника, накладеного відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.08.2014, скасувавши відповідні записи про припинення (скасування) обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та знявши відмітку про погашення обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 15418223 від 28.08.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що всупереч нормам законодавства відповідач прийняв рішення про припинення іпотеки та зняття заборон відчуження майна безпідставно, за відсутності відповідної заяви обтяжувача та іпотекодержателя, тобто позивача, про надання згоди на зняття заборони, а також відповідної постанови державного виконавця чи рішення суду про зняття арешту з майна боржника, а тому вважає оскаржувані рішення незаконними, та такими, що грубо порушують права позивача як іпотекодержателя та стягувача у виконавчому провадженні.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що оскаржувані рішення ним не приймались та будь-які записи до державного реєстру не вносилися, а були внесені невстановленими особами від його імені в результаті викрадення та неправомірного використання електронного ключа доступу до Державного реєстру.

Треті особи 1, 2, 3, 4 не прибули у судове засідання, повідомлені про дату, час та місце судового розгляду належним чином, пояснень щодо заявлених позовних вимог не надали.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 29.10.2010, частково змінене рішенням Апеляційного суду міста Києва від 22.02.2011, позов ПАТ "Комерційний банк "Володимирський" до ОСОБА_2 та стягнуто з останнього заборгованість за кредитним договором у сумі 4 342 494,44 грн. та судових витрат - 10 657,69 грн.

На виконання вказаного судового рішення судом видано виконавчий лист 05.05.2011, на підставі якого 17.05.2011 третьою особою 1 відкрито виконавче провадження №27110198 про примусове стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Комерційний банк "Володимирський" суми заборгованості на загальну суму 4 353 152,13 грн.

На підставі ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 24.07.2014 у вказаному виконавчому провадженні замінено стягувача з ПАТ "Комерційний банк "Володимирський" на ТОВ "Азовдевелопмент".

В межах цього виконавчого провадження №27110198 постановою державного виконавця від 22.08.2014 накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на майно, що належить боржнику, а саме квартиру АДРЕСА_1. На підставі цієї постанови внесено відповідний запис до Державного реєстру прав на нерухоме майно від 28.08.2014.

Окрім цього, вказане нерухоме майно перебувало в іпотеці та було оголошено заборону на його відчуження на підставі іпотечного договору від 23.05.2007 реєстраційний №4489 та накладено заборону відчуження від 23.05.2007 за реєстраційним №4490.

Згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек вбачається, що за вказаним іпотечним договором було змінено іпотекодержателя згідно договору про заміну наступного іпотекодержателя на нового іпотекодержателя, посвідченого 27.03.2012 за №968, на ТОВ "Азовдевелопмент".

Як зазначив позивач, у вересні 2015 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №27110198 з Інформаційної довідки від 16.09.2015 він дізнався про те, що відповідачем вчинено протиправні, на його думку, реєстраційні дії з припинення іпотеки, скасування відповідної заборони відчуження на підставі іпотечного договору та скасування арешту майна боржника, накладеного державним виконавцем, що оформлено рішеннями від 29.04.2015 індексний номер 21037671, від 29.04.2015 індексний номер 21037727 та від 14.05.2015 індексний номер 21293447.

Вказані рішення стали підставою для відчуження нерухомого майна та передачу його у наступну іпотеку, у зв'язку з чим позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) визначено правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно із частиною 1 статті 2 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

За правилами частини першої статті 4 Закону №1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

У відповідності до статті 8 Закону №1952-IV орган державної реєстрації прав:

1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації;

2) забезпечує ведення Державного реєстру прав;

3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом;

4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна;

5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Стаття 9 Закону №1952-IV визначає, що нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок №868 в редакції, чинній на момент вчинення спірних правовідносин), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Пункт 15 Порядку №868 встановлює, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

З матеріалів справи вбачається, що реєстраційні дії та записи про них здійснено щодо об'єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки згідно іпотечного договору від 23.05.2007, за яким іпотекодержателем є ТОВ "Азовдевелопмент" та іпотекодавцем - ОСОБА_2

У відповідності до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язань нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язані одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

Статтею 9 Закону України «Про іпотеку» визначено, що Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істоті поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Представник позивача в судовому засіданні наголошував, що будь-якого погодження зі сторони Іпотекодержателя не надавалось, жодних заяв про дозвіл на припинення іпотеки чи зняття заборони відчуження з майна "Азовдевелопмент" не подавало.

За нормами пунктів 63, 64 Порядку №868, під час проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель. У разі проведення державної реєстрації припинення іпотеки заінтересованою особою також є особа, якою припинена іпотека, особа, в інтересах якої припинено іпотеку, та у випадку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", - державний виконавець. Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видачі нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передачі заставної, видачі дубліката заставної, припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводяться з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком.

За змістом пункту 71 Порядку №868, державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.

Відповідно до пункту 78 Порядку № 868, державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.

Одночасно, пунктом 5.1 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони.

Відповідно до пункту 2.14 цього Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, підставою для припинення іпотеки та зняття заборони відчуження предмета іпотеки у випадку укладення договору купівлі-продажу є заява іпотекодержателя.

Наведеними положеннями законодавцем встановлено чітку послідовність дій як нотаріуса, так і зацікавленої особи у припиненні обтяження, при цьому, обов'язковою умовою визначено подання останнім відповідної заяви про припинення обтяження та перелік документів та обставин, які є підставою для реєстрації припинення обтяжень.

Окрім того, як передбачено положеннями статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (частина 2).

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом (частина 3).

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований (частина 4).

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду (частина 5).

Під час судового розгляду справи встановлено, що жодних повідомлень чи заяв щодо припинення іпотеки та зняття заборони відчуження майна на адресу відповідача позивачем не направлялись.

Крім того, сторонами не надано жодного документу, який свідчив би про зняття арешту державним виконавцем. При цьому, як з'ясовано в ході розгляду справи, відсутні підстави для зняття арешту, оскільки заборгованість ОСОБА_2 перед позивачем не погашена.

З документів поданих позивачем вбачається, що підставою для внесення реєстраційних записів про виключення з реєстру обтяження іпотекою та заборони відчуження є заява ТОВ "Азовдевелопмент" від 22.04.2015. Підстава виключення запису про арешт майна невідома, оскільки в Реєстрі не вказана.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, зокрема з інформаційних довідок, що після скасування вказаних спірних реєстраційних записів про іпотеку, заборону відчуження та арешт майна, відразу відбулось відчуження нерухомого майна третім особам та передано його в чергову іпотеку.

Зокрема, з 14.05.2015 власником нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, що є предметом іпотеки згідно іпотечного договору від 23.05.2007 та належить на праві власності ОСОБА_2, зареєстрований ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю. за №853.

В подальшому, вказане майно передане, в якості забезпечення за договором позики від 18.04.2015 за реєстровим №1953, в іпотеку згідно укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору іпотеки від 18.06.2015 за реєстровим №1954, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.

Суд звертає увагу на вищевикладені положення, згідно яких державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону. Тобто зміни до державного реєстру прав вносяться тим органом, який робив запис про право.

При цьому, якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладення заборони, повідомлення про зняття заборони.

Відповідач у письмових запереченнях зазначив, що оспорюванні рішення ним не приймались, жодні реєстраційні дії, які є предметом оскарження, ним не вчинялись.

При цьому, у зв'язку з виявленням факту, що від його імені приймаються та реєструються рішення у Державному реєстрі, відповідач звернувся до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою щодо протиправних дій вчинених невстановленою особою, яка використавши електронний цифровий підпис нотаріуса Донченко О.О. в Державному реєстрі, зняла від його імені арешт на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, у СВ Голосіївського управління поліції ГУ Нацполіції в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0006084 від 22.06.2015, порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України.

Окрім того, за змістом частини 9 статті 15 Закону України №1952-IV, державна реєстрація прав, їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії, а враховуючи, що при огляді наданої позивачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна було здійснено 29.04.2015 після 21:00, тобто поза межами робочого часу.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким регулюється, зокрема, внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування рішення державного реєстратора та скасування записів Державного реєстру прав. Вказаним порядком визначено, що записи до Державного реєстру прав про скасування реєстраційних дій проводиться державним реєстратором, водночас, беручи до уваги те, що встановити особу, яка вчиняла спірні реєстраційні дії неможливо, вироку на час судового розгляду справи по кримінальному провадженню ще немає, тому суд вважає, що на даний час відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодування судового збору позивачу не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Азовдевелопмент» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко