Справа № 415/3449/16-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бойко С.Л.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року справа №415/3449/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2016 року по справі №415/3449/16-а (головуючий І інстанції Бойко С.Л.) за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області про визнання відмови в призначенні пенсії за вислугу років протиправною та зобовязання призначення пенсії за вислугу років, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 26.05.2016 року та зобовязання призначити пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року з часу звернення, тобто з 19.05.2016 року.

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2016 року позовні вимоги задоволені, визнано протиправним та скасовано рішення від 26.05.2016 року №1781 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру»; зобовязано призначити пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року з часу звернення, тобто з 19.05.2016 року.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не було враховано те, що з 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIIІ від 02.03.2015 , пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються,зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». До 1 червня 2015р. відповідного закону що стосувався б усіх видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій не прийнято, а тому відсутні підстави для призначення позивачеві пенсії згідно до вимог Закону України «Про прокуратуру»

Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач працює в органах прокуратури,18.05.2016р. звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням від 26.05.2016р. №1781 відповідачем було відмовлено позивачеві в призначенні пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру», оскільки з 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIIІ від 02.03.2015 ,пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються,зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

У рішенні також зазначено, що позивач має загальний стаж роботи, що підтверджено документами 26 років 06 місяців 05 днів, в тому числі 22 роки 0 місяців 13 днів на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року N1697-VII (далі Закон N 1697-VII), який набрав чинності 15.07.2015р., прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (ч.2 ст.86 Закону).

За приписами ч.8 цієї статті право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоровя, у звязку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у звязку із скороченням кількості прокурорів, у звязку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування.

З 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIIІ від 02.03.2015 (далі Закон № 213-VIIІ), пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

На час прийняття та набрання чинності Закону № 213-VIII, а також на час вступу в дію пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII, тобто станом на 01 червня 2015 року, діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, яким серед іншого регулювалося питання пенсійного та соціального забезпечення прокурорів (стаття 50-1).

Згідно із ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про безпідставне поширення відповідачем норм пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII на Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, який набрав чинності після набрання чинності Законом № 213-VIII та після настання умов для реалізації пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII.

Як вбачаєтьсмя з матеріалів справи, на дату звернення з заявою про призначення пенсії за вислугою років позивач працював в органах прокуратури та мав достатній стаж для призначення пенсії у відповідності до вимог ст.86 Закону України «Про прокуратуру», а тому судом першої інстанції правомірно задоволено позов.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лисичанську Луганської області на постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2016 року по справі №415/3449/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 22 серпня 2016 року по справі №415/3449/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А.Блохін

ОСОБА_2