Справа № 819/318/16
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Київ К/800/17789/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Мороз Л.Л., Горбатюка С.А., Шведа Е.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду касаційну скаргу начальника управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради Бесаги Василя Йосиповича на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2016 року по справі №819/318/16 за позовом начальника управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради Бесаги Василя Йосиповича до управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Тернопільській області, треті особи: приватне підприємство „Креатор-Буд", ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій незаконними та скасування приписів та рішень, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року начальник управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради Бесага Василь Йосипович звернувся в суд з позовом до управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Тернопільській області, треті особи: приватне підприємство „Креатор-Буд", ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просив: визнати незаконними та скасувати приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 21 січня 2016 року та рішення №1 та №2 від 25 січня 2016 року, що винесені головним інспектором будівельного нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області Смолієм Тарасом Петровичем відносно містобудівних умов та обмежень №358 забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 від 13 листопада 2013 року (замовник - ОСОБА_2.) та містобудівних умов та обмежень №460 забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 від 18 листопада 2014 року (замовник - ПП „Креатор-Буд"), виданих управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення є неправомірними, прийняті відповідачем поза межами наданих законом повноважень. Зазначає, що склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011р. №109, містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника, а зміни до містобудівних умов та обмежень можуть вноситися тільки за згодою замовника.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2016 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями начальник управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради Бесага В.Й. звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу представник ОСОБА_3 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21 січня 2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління ДАБІ в Тернопільській області була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності в управлінні містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради. Результати перевірки знайшли своє відображення в актах перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Б/Н від 21 січня 2016 року.

За наслідками перевірки 21 січня 2016 року винесені приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності щодо містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 від 13.11.2013 року за №358 (далі - МБУО №358) та забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 від 18.11.2014 року за №460 (далі - МБУО №460).

Управлінням державної архітектурно - будівельної інспекції у Тернопільській області 25 січня 2016 року прийняте рішення №1 про скасування МБУО №358 та рішення №2 про зупинення дії МБУО №460.

Підставою для скасування МБУО №358 стало порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме: ч.1 ст. 19 та ст. 24 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" та пункту 3.14 та табл. 1 Дод. 3.1 ДБН 360-92** „Планування і забудова міських і сільських поселень".

Підставою для зупинення МБУО №460 стало порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а саме: ч.1 ст. 19 та ст. 24 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідачем в межах повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" здійснена перевірка позивача, та встановлено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 від 13.11.2013 року за №358 та містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 від 18.11.2014 року за №460, надані з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, тому відповідачем правомірно прийняті рішення про їх скасування та зупинення.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI(далі - Закон № 3038-VI) до уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України „Про архітектурну діяльність".

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону № 3038-VI, органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

У відповідності до п.1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінетом міністрів України від 9 липня 2014 р. N 294 (далі - Положення № 294), Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Згідно ч.2 ст.41 Закону № 3038-VI Державний архітектурно-будівельний нагляд - сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об'єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 та п.2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №698(далі - Порядок № 698) нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі (далі - головні інспектори будівельного нагляду) шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

Відповідно до ч.3 п.2 Порядку №698 одним із основних завдань нагляду є скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об'єктами нагляду, зокрема щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає вірним висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності у відповідача встановлених законом повноважень на скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об'єктами нагляду.

Відповідно до п. 8 ст. 1 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно ст. 26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно частин 1 - 5 ст. 29 Закону № 3038-VI основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі.

Перелік об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви.

Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

З наведеного вбачається, що суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відхилили доводи позивача відносно того, що містобудівні умови та обмеження не є рішенням об'єкта нагляду.

Щодо правомірності оскаржуваних приписів та рішень відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частин 7 - 9 ст. 29 Закону № 3038-VI склад, зміст, порядок надання містобудівних умов та обмежень визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Завдання на проектування об'єктів будівництва складається і затверджується замовником за погодженням із проектувальником. Завдання на проектування визначає обґрунтовані вимоги замовника до планувальних, архітектурних, інженерних і технологічних рішень об'єкта будівництва, його основних параметрів, вартості та організації його будівництва і складається з урахуванням технічних умов, містобудівних умов та обмежень.

Відповідно до загальних положень Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерство регіонального розвитку; будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 р. за №912/19650(далі - Порядок №109) цей Порядок визначає процедуру надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст. Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України „Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно п. 2.4 Порядок №109 надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом № 3038-VI.

Підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.3 Порядку №109 містобудівні умови та обмеження складаються з текстової та графічної частин. Текстова частина містобудівних умов та обмежень містить розділи: „Загальні дані"; „Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки". Розділ „Загальні дані" містить: а) назву об'єкта будівництва; б) інформацію про замовника; в) наміри забудови; г) адресу будівництва або місце розташування об'єкта; ґ) документ, що підтверджує право власності або користування земельною ділянкою (крім випадків, передбачених пунктом 2.3 розділу II цього Порядку); д) площу земельної ділянки; е) цільове призначення земельної ділянки; є) посилання на містобудівну документацію (у разі наявності); ж) функціональне призначення земельної ділянки; з) основні техніко-економічні показники об'єкта будівництва.

Судами встановлено, що рішенням № 1 від 25 січня 2016 року відповідачем скасовані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 від 13.11.2013 року за № 358, внаслідок порушення п.3.14 та таблиці 1 дод. 3.1. ДБН - 360-92** Містобудування, Планування і забудови міських і сільських поселень та ч.1 ст.19 Закону № 3038-VI - не витриманий побутовий та протипожежний розрив в містобудівному розрахунку, без відповідного погодженої та затвердженої містобудівної документації, з урахуванням параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу.

Рішенням № 2 від 25 січня 2016 року відповідачем зупинена дія містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 від 18.11.2014 року за № 460, внаслідок порушення: містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 від 18.11.2014 року за № 460 не відповідають вимогам п.п. а,б,в,г,д п.3.4 наказу від 07.07.2011 р. № 109 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, в частині повноти даних щодо конкретних положень нормативних розрахунків із вмістом цифрових показників, в наслідок чого неможливо оперативно визначити відповідність проектних рішень містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки, передбачені ч.2 ст.26 Закону № 3038-VI. Без відповідно погодженої та затвердженої документації, з урахуванням параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, чим порушено ч.1 ст.19 Закону № 3038-VI. Цільове призначення земельної ділянки на момент видачі містобудівних умов та обмежень не відповідала плану зонування території та/або детальному плану території, чим порушено ст.24 Закону № 3038-VI.

У відповідності до п. 32 Порядку №698, якщо рішення об'єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу начальника управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради Бесаги Василя Йосиповича залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: