Справа № 804/4718/16
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 р.Справа №804/4718/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_3, про скасування постанови в частині, -
26 липня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_3, в якому позивач просить скасувати постанову в частині накладення арешту на майно, а саме: домоволодіння №16, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Берегова, на яке було накладено арешт на підставі постанови відкриття виконавчого провадження №21070102 від 05.08.2010 року, видана Амур-Нижньодніпровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.
Представником відповідача надані суду пояснення, в яких зазначено, що надати оригінали матеріалів виконавчого провадження №21070102 не вбачається можливим, оскільки 27.12.2012 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувану. Матеріали виконавчого провадження були передані до архіву, а пізніше знищені у звязку із закінченням терміну зберігання, відповідно журналу знищених виконавчих проваджень №02-17 від 15.01.2015 року.
Від представників сторін надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Вирішуючи позов по суті, судом встановлено, що арешт майна боржника накладено в рамках виконання виконавчого листа №2-410 від 26.07.2010 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.
Судом витребувано від Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції документи по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2-410 від 26.07.2010 року, однак, суд повідомлено, що виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа було знищено у звязку із закінченням строку зберігання.
З наданих суду документів встановлено, що 05.08.2010 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №21070102 з примусового виконання виконавчого листа №2-410/2010 від 26.07.2010 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу у розмірі 124154,54,94 грн. та накладено арешт на все майно, яке належить боржнику (а.с.59).
27.12.2012 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП №21070102. Стягувачем не проведено авансування витрат на проведення виконавчих дій (а.с.63).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходить із того, що відповідно до частини 8 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.
Відповідно до частин 1,2 статті 60 Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
З системного аналізу викладеного вбачається, що іпотекодержатель, у разі виникнення підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, визначених статті 33 Закону України «Про іпотеку» наділений правом на звернення до суду з позовом про визнання права на це майно і про зняття арешту в порядку статті 60 Закону України «Про виконавче провадження».
В судовому порядку стягувача по виконавчому провадженню ТОВ «Укрсиббанк» не було замінено на ТОВ «Кей-Колект».
З огляду на викладене, позивач має право звернутись до суду із клопотанням про допущення заміни первинного позивача його правонаступником, після чого бути стягувачем у виконавчому провадженні.
Позивач, не реалізувавши процесуальні права, звернувся до адміністративного суду як особа, що не є стороною виконавчого провадження, права іпотекодержателя якого порушені понадмірним обтяженням.
Однак, оскільки позивач є іпотекодержателем, арешт був накладений в інтересах його правопопередника, отже й позивача, арешт має бути скасований повноважним судом, у разі допущення державним виконавцем бездіяльності.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_3, про скасування постанови від 5 серпня 2010 року ВП №21070102 в частині накладення арешту на майно, а саме: домоволодіння №16 по вул. Берегова у місті Дніпропетровську відмовити повністю
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 29 листопада 2016 року.

Суддя ОСОБА_1