Справа № 808/2466/16
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2016 рокусправа № 808/2466/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

секретар судового засідання: Федосєєва Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року у справі 804/2466/16 за позовом ОСОБА_2 до Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (Відповідач 1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради ОСОБА_3 (Відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 30768957 від 03.08.2016 року відповідача-2; зобовязати відповідача-2 зареєструвати майнові права ОСОБА_2 на квартиру № 193, що розташована в місті Запоріжжі по вул. Фортечній (Грязнова) будинок 3Б у Державному реєстрі прав та їх обтяжень.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в позовному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

28.07.2016 до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради звернувся позивач через свого представника із заявою за реєстраційним номером 17869810 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з метою проведення реєстрації іншого речового права, а саме майнових прав на квартиру № 193, місцезнаходження якої зазначено м. Запоріжжя, вул. Фортечна (Грязнова) буд. 3Б. (а.с. 68, 69)

Для державної реєстрації майнових прав державному реєстратору представником позивача подано завірену судом копію ухвали Господарського суду Запорізької області від 29.05.2012 по справі № 19/157/10-25/195/10-12/5009/7270/11 якою закріплені майнові права на вказаний обєкт. (а.с. 8-11)

Також подано завірений судом примірник рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2016 року по справі № 331/3400/16-ц, яким встановлено факт володіння позивачем майновими правами на обєкт нерухомості цілу частину квартири № 193 в обєкті незавершеного будівництва недобудованому житловому будинку по вул. Грязнова 3Б у м. Запоріжжя іменованому Тихий центр у відповідності до мирової угоди між ТОВ Константа та комітетом кредиторів затвердженої ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29 травня 2012 року по справі № 19/157/10-25/195/10-12/5009/7270/11, які підлягають державній реєстрації.(а.с. 43-44)

Відповідачем 2 прийнято рішення від 03.08.2016 № 30768957 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Підставою для відмови державним реєстратором зазначено положення статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року (далі Закон № 1952-IV), відповідно до якої не передбачено державної реєстрації майнових прав. (а.с. 7).

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом № 1952, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, у редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення.

Частина 2 статті 9 Закону 1952-IV передбачає прямий обов'язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних в державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон або договір пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до пункту 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 року, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до частини 4 статті 15 Закону 1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивача до заяви про державну реєстрацію права та їх обтяжень додані документи на підтвердження факту володіння позивачем майновими правами на обєкт нерухомості цілу частину квартири № 193 в обєкті незавершеного будівництва недобудованому житловому будинку.(а.с. 39 зв.б.)

Отже, в даному випадку обєктом реєстрації є право володіння, користування і розпорядження об'єктом нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому.

Відповідно до статті 331 Цивільного Кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.05.2012 року затверджено мирову угоду між боржником ТОВ «Константа» та кредиторами, в тому числі й ОСОБА_2, згідно якої були припинені грошові зобовязання боржника ТОВ Константа щодо ОСОБА_2, що випливали з договорів купівлі-продажу цінних паперів 026907-Г та відповідного договору бронювання квартири для передачі у власність. Новими зобовязаннями ТОВ Константа замість первісних було передати покупцям-кредиторам фізичним особам другої черги задоволення вимог право власності на квартири , нежитлові приміщення та автопаркинги у житлових комплексах Заровий та Тихий центр в наступних розмірах: щодо ОСОБА_2 обєкт Тихий центр, номер квартири 193, проектна площа приміщення 109,10 кв.м., фактично оплачена площа: 109,10 кв.м., частка у житловому нежитловому приміщенні 1/1, сума вимог затверджена судом 561 974,10 грн. (а.с. 8-42).

Права власності на квартиру 193 в обєкті Тихий центр позивачка не отримала, у звязку з чим 21.04.2016 року звернулася до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_4 з питання відчуження шляхом укладання договору купівлі-продажу належних їй майнових прав на вказаний обєкт нерухомості на користь третьої особи. Проте, у вчинення нотаріальної дії щодо посвідчення договору купівлі-продажу належних ОСОБА_2 майнових прав на квартиру 193 в обєкті Тихий центр відмовлено у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, яким би були закріплені вищевказані майнові права. У звязку з наведеним, оскільки позивачка не могла реалізувати своє право щодо розпорядження речовими правами, ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2016 року, яке набрало законної сили 13.06.2016 року, встановлено факт володіння ОСОБА_2 майновими правами на обєкт нерухомості цілу частину квартири № 193 в обєкті незавершеного будівництва недобудованому житловому будинку № 3Б по вулиці Грязнова в місті Запоріжжя. (а.с. 43-44).

Статтею 4 Закону № 1952 передбачено, що Державній реєстрації прав підлягають:

1) право власності;

2) речові права, похідні від права власності:

право користування (сервітут);

право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис);

право забудови земельної ділянки (суперфіцій);

право господарського відання;

право оперативного управління;

право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки;

право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки;

іпотека;

право довірчої власності;

інші речові права відповідно до закону;

3) право власності на об'єкт незавершеного будівництва;

4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

В апеляційній скарзі та в судовому засіданні представник позивача наполягав, що майнове право позивача повинно бути зареєстровано в Державному реєстрі прав та їх обтяжень, оскільки відноситься до «інших речових прав», зазначених в пункті 2 статті 4 Закону № 1952.

Вказані доводи є безпідставними, оскільки правова конструкція вказаного пункту статті 4 Закону № 1952 визначає, що реєстрації підлягають не будь-які «інші речові права» взагалі, а лише ті, які є похідними від права власності. Оскільки ж в даному випадку право власності на обєкт нерухомості не зареєстровано то відповідно і жодні похідні речові права також зареєстровані бути не можуть, оскільки останні можуть існувати лише у взаємозвязку із зареєстрованим на нерухоме майно правом власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону N 1952-IV, 01.07.2004 року, відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, з яким погоджується колегія суддів, що у звязку з відсутністю на цей час самого обєкта нерухомості, оскільки має місце незавершений обєкт будівництва, майнові права на обєкт нерухомості, який ще не створений, не прийнятий в експлуатацію та який не зареєстровано право власності не підлягають державній реєстрації в порядку Закону № 1952, а відтак постанова суду першої інстанції винесена законно та обґрунтовано, апеляційна скарга позивача, не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

Повний текст виготовлено 23 грудня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 7 вересня 2016 року у справі 804/2466/16 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко