Справа № 808/3601/16
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року ( 12 год. 11 хв.)Справа № 808/3601/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сірик К.Л.,

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача-1: ОСОБА_2,

представника відповідача-2: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів»

до: Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС, Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізькій області

про: визнання бездіяльності протиправною та стягнення з Державного бюджету України пені у розмірі 340 819,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

24.11.2016 Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (далі позивач, ПАТ «ЗЗФ») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС (далі відповідач-1, СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС), Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізькій області (далі відповідач-2, управління), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

1. визнати протиправною бездіяльність відповідача 1, яка виразилась у неподанні відповідачу - 2 висновку із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягала відшкодуванню з бюджету на користь позивача по декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року в розмірі 27 500 000 грн.;

2. визнати протиправною бездіяльність відповідача 2, яка виразилась у неперерахуванні з бюджету на користь позивача суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року в розмірі 27 500 000 грн.;

3. стягнути з Державного бюджету України (в особі відповідача-2) пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року в розмірі 340 819, 67 грн.

Ухвалою суду від 25.11.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №808/3601/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 12.12.2016.

12.12.2016 розгляд справи відкладався до 20.12.2016.

У судовому засіданні 20.12.2016 на підставі ст.160 КАС Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Відповідно до ст.41 КАС України, в ході судового розгляду здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачем 20.09.2016 подано декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року із визначеною сумою податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню з Державного бюджету України на рахунок платника у банку в розмірі 27 500 000 грн. Посилаючись на п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ, позивач зазначає, що відповідачем не відшкодовано позивачу суму податку на додану вартість своєчасно, а відтак на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість має нараховуватися пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ за весь час прострочення. Несвоєчасне бюджетне відшкодування, на думку позивача, підтверджує протиправну бездіяльність відповідачів, що є підставою для захисту порушеного права позивача шляхом стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач-1 з позовними вимогами не погодився з підстав, наведених у наданих запереченнях. Зазначив, що заявлена сума бюджетного відшкодування була перевірена, після чого СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС було своєчасно та без будь-яких порушень діючого законодавства сформовано реєстр заяв на повернення сум бюджетного відшкодування платникам податку, до якого включено і позивача на суму 27 500 000 грн. Вказаний реєстр у відповідності до приписів Податкового кодексу України отримано відповідачем-2 25.10.2016, разом із висновком про суми відшкодування з податку на додану вартість від 21.10.2016 №1271-07. Викладені вище обставини, на думку відповідача-1, свідчать про вчинення ним всіх дій, передбачених законодавством. На підставі зазначеного, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач-2 з позовними вимогами також не погодився з підстав, наведених у наданих поясненнях. Зазначає, що органи державної казначейської служби України не приймають самостійного рішення щодо перерахування коштів з бюджету, а здійснюють повернення таких коштів тільки на підставі висновків, наданих органами Державної фіскальної служби. Відповідач-2 отримував від СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС висновки. Однак у звязку з тим, що до управління не було подано узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, такі висновки поверталися відповідачу-1. Зазначає, що 30.11.2016 управлінням перераховано на рахунок позивача 27 500 000 грн. після отримання 28.11.2016 узагальненої інформації №33 щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сформованої за зверненнями головних управлінь ДФС. Відтак, вважає, що управління жодним чином не порушило право позивача на отримання суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, оскільки діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Як свідчать матеріали справи, 20.09.2016 позивачем подано до СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року, якою визначено суму податку на додану вартість, що підлягала бюджетному відшкодуванню з Державного бюджету України на рахунок платника у банку в розмірі 27 500 000 грн., (а.с.14-31).

Заявлена позивачем у декларації від 20.09.2016 сума бюджетного відшкодування була перевірена відповідачем-1 і оскільки ПАТ «ЗЗФ» відповідало критеріям платників, які мають право на отримання бюджетного відшкодування, 21.10.2016 СДПІ з ОВП у м. Запоріжжі МГУ ДФС сформовано висновок про суми відшкодування податку на додану вартість № 1271-07 на суму 27 500 000 грн. (а.с.55).

Вказаний висновок та реєстр висновків від 24.10.2016 про суми відшкодування податку на додану вартість отримані УДКСУ у м. Запоріжжі Запорізької області 25.10.2016, про що свідчить відбиток штемпеля вхідної кореспонденції (а.с. 56). Зазначені документи повернуті листом від 02.11.2016 у звязку з відсутністю узагальненої інформації (а.с.80).

Судом встановлено, що відповідач-1 неодноразово направляв до відповідача-2 вищезазначений висновок та реєстри висновків ( 02.11.2016, 10.11.2016, 18.11.2016, 28.11.2016), однак такі документи відповідач-2 повертав відповідачу-1 (10.11.2016, 18.11.2016, 28.11.2016 у звязку з відсутністю узагальненої інформації (а.с.80-90).

28.11.2016 до відповідача-2 надійшов висновок та реєстр висновків разом з узагальненою інформацією № 33 щодо (визначених у висновках) обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ, сформованого за зверненнями головних управлінь ДФС станом на 30.11.2016.

Як свідчать матеріали справи, 30.11.2016 ПАТ «ЗЗФ» отримало на свій поточний рахунок в обслуговуючому банку суму бюджетного відшкодування за серпень 2016 року в розмірі 27 500 000 грн.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлений статтею 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент подання позивачем декларацій з податку на додану за серпень 2016 року) платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України (пункт 200.17 статті 200 Податкового кодексу України).

Пункт 200.4 статті 200 Податкового кодексу України визначає, що при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (пункт 200.12 статті 200 Податкового кодексу України).

Пункт 200.13 статті 200 Податкового кодексу України встановлює, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом пяти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Сторонами не заперечуються обставини, що ПАТ ЗЗФ не відповідало критеріям платників, визначених пунктом 200.19 статті 200 Податкового кодексу України, а тому позивач має право на отримання бюджетного відшкодування в загальному порядку, визначеному пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що відповідач-1 направив до відповідача-2 висновок із зазначенням суми податку на додану вартість, що підлягала відшкодуванню з бюджету на користь позивача по декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року 24.10.2016, в термін, визначений пп.200.12 ст. 200 Податкового кодексу України, а відтак позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача-1, яка виражалася у неподанні висновку є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету України пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року у розмірі 340 819, 67 грн. суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пункт 200.23 статті 200 Податкового кодексу України визначає, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, що позивач повинен був отримати бюджетне відшкодування за декларацією за серпень 2016 року до 04.11.2016.

Таким чином, з 04.11.2016 сума податку на додану вартість за серпень 2016 року в розмірі 27 500 000 грн., яка не була відшкодована позивачу, вважається заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, на яку нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Як свідчать матеріали справи, бюджетне відшкодування за серпень 2016 року в розмірі 27 500 000 грн. надійшло на поточний рахунок в обслуговуючому банку позивача 30.11.2016 після отримання Управлінням Державної казначейської служби саме узагальненої інформації щодо визначених у висновках обсягів сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Дійсно, пунктами 8, 9 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року № 39 визначено, що державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

На підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом:

трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість;

п'яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Натомість, зазначеним Порядком не передбачено, що у разі відсутності саме узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби не здійснює відповідного відшкодування.

Крім того, пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування здійснюється органом, який здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу.

Зазначена норма не ставить здійснення бюджетного відшкодування в залежність від того отримано чи не отримано органом казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем-2, що 25.10.2016 Управлінням Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області отримано висновок від 21.10.2016 № 1271-07 та реєстр висновків про суми відшкодування податку на додану вартість від 24.10.2016 №22.

Таким чином, отримання узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, на переконання суду, не повинно порушувати права та інтереси позивача по справі.

Право на бюджетне відшкодування є невід'ємним правом позивача, захист якого гарантовано частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 і відповідно до положень Конституції України є частиною національного законодавства.

Неправомірне неповернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість порушило право позивача, зокрема на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно і в повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати це відшкодування з бюджету при відсутності з його боку порушень вищевказаних законодавчих актів.

В матеріалах справи містяться розрахунки пені за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість за серпень 2016 року (а.с. 12, 63).

Правильність наданих позивачем розрахунків відповідачами не заперечувалось.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за серпень 2016 року, яка розрахована позивачем за формулою: (сума заборгованості х кількість днів прострочення:100% х облікова ставка Національного банку України х 1,2) : 366 днів, що за період з 04.11.2016 по 30.11.2016 складає 340 819, 67 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В свою чергу, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність відповідача-2, яка виразилась у неперерахуванні з бюджету на користь позивача суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року в розмірі 27 500 000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки таке перерахування було здійснене 30.11.2016, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №1432 та не заперечується позивачем.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, а також те, що своєчасне бюджетне відшкодування суми податку на додану вартість, яка заявлене позивачем в декларації за серпень 2016 року, не відбулось внаслідок дій відповідача-2, суд приходить до висновку, що відповідно до приписів статті 94 КАС України, присудженню на користь позивача підлягають здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 відповідно до задоволених позовних вимог майнового характеру.

Керуючись ст.ст. 94, 158, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України (Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі, 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168, ) на користь Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, р/р 9045 в ПАТ КБ Приватбанк, м. Дніпропетровськ, МФО 305299, ) пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість по декларації з ПДВ за серпень 2016 року в розмірі 340 819 (триста сорок тисяч вісімсот девятнадцять ) грн. 67 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, р/р 9045 в ПАТ КБ Приватбанк, м. Дніпропетровськ, МФО 305299, ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 168, ) судові витрати у розмірі 5112 (пять тисяч сто дванадцять) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через Запорізький окружний адміністративний суд апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В.Садовий