Справа № 183/3838/16
Суддя: Парфьонов Д. О.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/3838/16
№ 2-а/183/129/16
П О С Т А Н О В А

іменем України

31 жовтня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач звернувся з даним позовом, в якому просить: визнати протиправними дії Інспектора роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровськ рядового поліції ОСОБА_2 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 29 червня 2016 року на місці зупинки транспортного засобу за адресою м. Дніпропетровськ пр. Слобожанський, 89; скасувати постанову Інспектора роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровськ рядового поліції ОСОБА_2 ПС2 №975125 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 червня 2016 року Інспектором роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровськ рядовим поліції ОСОБА_2 винесено постанову ПС2 №975125 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Відповідно до змісту постанови, водій ОСОБА_1, керуючи BMW R 1200 GS, реєстраційний номер НОМЕР_1 нібито перетнув дорожню суцільну лінію розмітки 1.1 та рухався по ній, чим порушив п. 34, розмітка 1.1 додаток 2 ПДР. Водночас, Інспектор роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровськ рядовий поліції ОСОБА_2 зупинив позивача за адресою: м. Дніпропетровськ пр. Слобожанський, 89 та звинуватив його в тому, що він ніби то перетнув дорожню суцільну лінію розмітки та рухався по ній. За цією ж адресою: м. Дніпропетровськ пр. Слобожанський, 89 інспектор Сизон А.В. виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Вказує, що відповідач не мав права виносити постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки словосполучення «на місті вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними і мають різне цільове спрямування і постанова повинна бути складена за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: пл. Троїцька, 2а, м. Дніпропетровськ, 49000, де розташоване управління патрульної поліції м. Дніпропетровська. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу інспектор Сизон A.B. суттєво порушив права позивача. Крім того, не з`ясував, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен позивач в його вчинені, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення не врахував характер вчиненого правопорушення. Склавши постанову на місті вчинення правопорушення відповідач не провів підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, не роз`яснив позивачу його права, не дав змоги скористуватися правом на правову допомогу, не дослідив докази позивача та не вирішив наявні у нього клопотання.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, зазначив, що суцільну лінію дорожньої розмітки не пересікав, правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності не вчинював. А відповідач, не роз`яснивши йому права після зупинки транспортного засобу, не дослідив пояснення позивача та наявність у нього клопотань, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин. Не надав докази на підтвердження обставин, покладених в обґрунтування постанови.

Відповідач до суду не з`явився, підстав неявки не повідомив. Представник відповідача надіслав у справу письмові заперечення проти позову, у відповідності до яких просив відмовити в його задоволенні. Вказав, що пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Під час патрулювання 29 червня 2016 року відповідачем помічений мотоцикл марки BMW R 1200 GS, реєстраційний номер НОМЕР_1, який перетнув лінію горизонтальної розмітки 1.1, чим порушив вимоги п. 34 розмітка 1.1 Додаток 2 Правил дорожнього руху (затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, надалі - Правила), а саме, перетнув дорожню Суцільну лінію розмітки та рухався по ній в м. Дніпропетровськ, по проспекту Слобожанському біля будинку № 113. Керуючись Правилами дорожнього руху, вузька суцільна лінія 1.1 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, межі проїзної частини, на які вїзд заборонено. У населених пунктах за допомогою лінії 1.1 може бути виділена ділянка проїзної частини, призначена для руху пішоходів, або велосипедна доріжка. Такі ділянки проїзної частини для руху, зупинки або стоянки транспортних засобів використовувати забороняється. Кожний має право розраховувати на те, що й інші учасники чітко виконують Правила. Дія учасників дорожнього руху не повинна створювати перешкоду для руху інших учасників. За кермом знаходився ОСОБА_1, який і передав документи для перевірки інспектору патрульної поліції. Згідно з ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідачем встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, вчинюване позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 975125 від 29 червня 2016 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395. Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, та всі позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. Відповідач законно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, згідно ч. 3 ст. 258 КупАП. Коли інспектор почав зачитувати позивачу права, то останній сказав що все знає, бо він юрист, тому йому нічого розяснювати не потрібно. Скарги позивача у позові з приводу не ознайомлення зі ст. 268 КупАП прийматися до уваги не можуть, ніяких клопотань та заяв від позивача під час винесення постанови не надходило, його не було ні в який спосіб обмежено в можливості це зробити. По суті, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. В постанові чітко описані правопорушення, які скоєні позивачем. Позивачу під його особистий підпис було розяснено положення ст. 307, 308, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП, а також під підпис вручено копію постанови серії ПС2 № 975125 і під час винесення постанови на місці вчинення правопорушення ніяких клопотань га зауважень від позивача не надходило. Крім основного правопорушення, позивач мав ще одне - не мав при собі захисного шолома. На зауваження відповідача стосовно вчинених правопорушень відповів, що дуже поспішає (яким чином це звільняє його від відповідальності - невідомо). Весь час у інспектора патрульної поліції ОСОБА_2 та його напарника працювала нагрудна відеокамера, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення (відео додається). Також поліцейські зафіксували сам момент скоєння адміністративного правопорушення позивачем, а саме перетинання горизонтальної розмітки 1.1 та подальший по ній рух.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пп.1.1 п.1 розділу 34 Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року «Про Правила дорожнього руху» (надалі - ПДР) встановлює, що горизонтальна розмітка має таке значення: (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

П.1 розділу 34 ПДР визначає, що лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 червня 2016 року Інспектором роти №4 батальйону №4 УПП у м. Дніпропетровськ ОСОБА_2 винесено постанову ПС2 № 975125, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Відповідно до змісту постанови, водій ОСОБА_1, керуючи мотоциклом BMW R 1200 GS, реєстраційний номер НОМЕР_1 перетнув дорожню суцільну лінію розмітки 1.1 та рухався по ній, чим порушив п. 34, розмітка 1.1 додаток 2 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Розглядаючи вимоги позову, суд виходить з наступного.

Ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Ст. 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених позивачем аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення. Належних та допустимих доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення відповідачем перетинання вузької суцільної лінії дорожньої розмітки без необхідності об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також без необхідності обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год матеріали справи не містять. Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Не надано суду також і доказів на підтвердження факту фіксації правопорушення за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.

Крім того, не містить надана суду Постанова і посилання на дослідження відповідачем обтяжуючих чи пом`якшуючих відповідальність особи обставин, які повинні бути враховані органом, уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення. Крім того, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень до судового засідання не надано переконливих доказів правомірності свого рішення в частині призначеного адміністративного стягнення. Внаслідок викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Разом з тим, вимоги позивача щодо закриття провадження в адміністративній справі та призупинення виконання постанови по справі задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 162 КАС України, ці повноваження не входять до компетенції адміністративного суду при вирішенні справи по суті.

Розглядаючи посилання позивача на порушення відповідачем порядку складення постанови в частині складання її на місці вчинення правопорушення, суд з огляду на положення ст.222, ч.3 ст.254, ч.ч.2, 4 ст.258 КУпАП не приймає означені посилання до уваги.

Керуючись ст.ст. 71, 99, 100, 158, 160 163 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 975125 від 29 червня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 255 гривень.

В решті адміністративного позову відмовити.

Постанова суду у відповідності до ч.2 ст.171-2 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова в повному обсязі виготовлена 04 листопада 2016 року.

Суддя Д.О. Парфьонов