Справа № 2а-78/11
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Міхєєва І.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року справа №2а-78/11

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, при секретареві судового засідання Святодух О.Б., за участю представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 01 листопада 2016 року за заявою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення в справі № 2а-78/11 за позовом ОСОБА_5 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про перерахунок пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області звернувся до суду із заявою, в якій просив змінити спосіб і порядок виконання постанови Вищого адміністративного суду України в справі № К/9991/27583/12 від 16.01.2014, на виконання якої на підставі виконавчого листа 2а-78/11 від 25.11.2015, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, відкрито виконавче провадження ВП № 51532129, в частині «зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_5, як інваліду 1 групи відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком з 01 листопада 2010 року» на «стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахованих згідно розрахунку від 29.08.2016 за пенсійною справою № N/A 27372 пенсійних виплат у розмірі 14679,03 грн на користь ОСОБА_5».

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 01 листопада 2016 року заяву задоволено, внаслідок чого змінено спосіб виконання постанови Вищого адміністративного суду України в справі № К/9991/27583/12 від 16.01.2014.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу закрити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про зміну способу виконання рішення Вищого адміністративного суду України, фактично змінив резолютивну частину цього рішення всупереч вимогам чинного законодавства.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі до суду апеляційної інстанції не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надіслав на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_5, в яких просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Також на адресу Донецького апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_6, в якій останній просив залучити його до участі у справі як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, надати йому копію рішення відповідно до ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України та можливість ознайомитись з матеріалами справи.

Частиною 2 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у будь-який час до закінчення судового розгляду, якщо рішення в справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обовязки.

Положеннями ст. 185 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси або обовязки, оскаржити в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, чинним процесуальним законодавством не передбачено залучення судом апеляційної інстанції третьої особи, у звязку із чим заява ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне частково задовольнити вимоги апеляційної скарги з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Вищий адміністративний суд України постановою від 16 січня 2014 року частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5 (далі позивач), зобовязавши Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_5, як інваліду війни 1 групи відповідно до статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком з 01 листопада 2010 року.

01 вересня 2016 року до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області) надійшов лист відповідача № 3994/03-2/24 від 30.08.2016, з якого вбачається, що управлінням здійснено перерахунок пенсії позивачу, як інваліду війни 1 групи відповідно до статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком з 01 листопада 2010 року по 23 листопада 2011 року, сума грошових коштів, яка підлягає виплаті стягувачу складає 14679,03 грн, однак виплатити нараховані грошові кошти немає можливості через відсутність бюджетних асигнувань.

На підставі того, що рішення суду не можливо виконати в повному обсязі з підстав, що не залежать від боржника, Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (пункт 2 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз резолютивної частини постанови Вищого адміністративного суду України від 16 січня 2014 року та синтез наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами як обраним видом захисту порушених прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (статті 198, 223 Кодексу адміністративного судочинства України).

Крім того, частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Встановлені судами обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум допомоги буде здійснена управлінням Пенсійного фонду після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду касаційної інстанції.

З огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобовязання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Таким чином, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобовязання органу УПФУ здійснити виплату із зобовязання на стягнення такої виплати є незаконною.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених норм права містять постанови Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року № 21-394а14, № 21-475а14, від 13 січня 2015 року № 21-604а14 та від 17 лютого 2015 року № 21-622а14, який повинен враховуватися іншими судами загальної юрисдикції відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо вимоги ОСОБА_5 про закриття справи колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 203 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення, а обставини, які стали підставою для закриття провадження у справі, виникли після його ухвалення, суд апеляційної інстанції визнає таке рішення нечинним і закриває провадження у справі.

Отже для закриття провадження у справі судом апеляційної інстанції має бути встановлено:

- рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим;

- наявна підстава для закриття провадження у справі, що не існувала на час прийняття такого рішення.

Підстави, з яких суд закриває провадження у справі, визначені ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України:

- якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства;

- якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом;

- якщо сторони досягли примирення;

- якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами;

- у рази смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, або ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

Таким чином суд апеляційної інстанції відмовляє в закритті провадження у справі через незаконність рішення суду першої інстанції та відсутність підстав, передбачених ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись статями 195, 196, 199, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 01 листопада 2016 року за заявою Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення в справі № 2а-78/11 за позовом ОСОБА_5 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про перерахунок пенсії задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 01 листопада 2016 року в справі № 2а-78/11 скасувати.

Прийняти нову ухвалу.

У задоволені заяви Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення в справі № 2а-78/11 за позовом ОСОБА_5 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про перерахунок пенсії відмовити.

У задоволенні іншої частини вимог апеляційної скарги відмовити.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 20 грудня 2016 року. Повний текст ухвали складений 22 грудня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_2

ОСОБА_3