Справа № 810/2732/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/2732/16 Головуючий у 1-й інстанції: Волков А.С.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., відповідача ОСОБА_2, представника відповідача Проходи Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом Києво-Святошинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі податкового повідомлення-рішення від 23.07.2014 № /2063 у відповідача виникла заборгованість з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 103 590,93 грн.

У зв'язку з несплатою у встановлені терміни вказаних коштів, позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення з відповідача.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у відповідача податкової заборгованості підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України (далі - ПК) податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За правилами пункту 36.2 цієї ж статті ПК податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. В силу пункту 36.3 статті 36 ПК податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 54.3 ст. 54 ПК передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, у випадках, що передбачені пп.пп. 54.3.1-54.3.6 п. 54.3 ст. 54 ПК.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 ПК Контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, стягуваний податковий борг виник на підставі несплати відповідачем податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні від 23.07.2014 № /2063 про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб.

Пунктом 56.1 ст. 56 ПК передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 23.07.2014 № /2063 у судовому порядку. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 27.10.2016, залишеній без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2016 (справа № 810/3159/15) позов залишено без задоволення.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС) доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Частиною 1 ст. 72 КАС встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення.

З огляду на викладене, 24.05.2016 набрало законної сили рішення суду, яким у задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення від 23.07.2014 № /2063 було відмовлено, а тому визначена у ньому сума податкового зобов'язання стала узгодженою.

Згідно абз. 2 п. 57.3 ст. 57 ПК у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Матеріали справи не містять доказів того, що спірний податковий борг було сплачено відповідачем у встановлений законом строк.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.п. 59.1, 59.3 ст. 59 ПК у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 53.3 ст. 53 ПК передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Як вбачається з матеріалів справи, податкову вимогу від 03 червня 2016 року № 819- 23 отримано останнім особисто 11 червня 2016 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення.

За змістом пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, позивач наділений повноваженнями на звернення до суду про стягнення з платників податків податкового боргу.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції мав зупинити провадження у справі, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 3, ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 156 суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Суд має право зупинити провадження у справі в разі наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

Відповідач стверджує, що суд мав зупинити провадження у справі до розгляду касаційної скарги у справі № 810/3159/15, предметом якої є оскарження податкового повідомлення-рішення від 23.07.2014 № /2063. Проте, як зазначалося, у межах справи № 810/3159/15 судом першої та апеляційної інстанції вже прийняті рішення по суті позовних вимог, які набрали законної сили. На думку колегії суддів, подання касаційної скарги на вказані рішення, не є перешкодою для подальшого розгляду даної справи. У зв'язку із цим слід відмітити, що позивач, у випадку скасування зазначених рішень у справі № 810/3159/15 не буде позбавлений права звернутися до суду на підставі п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС.

Також не заслуговують на увагу посилання позивача на розгляд цивільної справи 756/10581/16-ц як на підставу для зупинення провадження у справі, оскільки правовідносини, що мають місце у вказаній справі, не стосуються стягнення податкового боргу.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що підставою для стягнення податкового боргу у даній справі є направлення та вручення платнику податків відповідної податкової вимоги. Проте, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідачем було оскаржено податкову вимогу від 03 червня 2016 року № 819-23.

Апеляційний суд відхиляє посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд протиправно розглянув справу в порядку скороченого провадження, оскільки в силу п. 4 ч. 1 ст. 1832 КАС дана справа підлягає розгляду в порядку скороченого провадження. Норми КАС не передбачають обов'язку суду перейти до розгляду справи у судовому засіданні за наявності відповідного клопотання сторони. Окрім того, суд першої інстанції вірно зазначив, а позивач не був позбавлений представити наявні в нього заперечення проти позову та докази на їх підтвердження в установлений судом строк.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 21.12.2016.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.