Справа № 522/7238/16-а
Суддя: Загороднюк В. І.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/7238/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

в складі : головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси про визнання рішення про відмову протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

26.04.2016 р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та згідно уточнення позовних вимог від 27.10.2016 р. просить визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси, оформлену листом від 09 березня 2016 року № 94/П-11, у призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пенсії державного службовця згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р.; визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси № 400 від 06 жовтня 2016 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії; зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси призначити з 24 лютого 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. в редакції, яка діяла на момент звернення; стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси сплачений ним судовий збір.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він з 13.12.2013 року є пенсіонером за віком, але має стаж понад 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає йому право на перерахунок пенсії шляхом переведення його з пенсії за віком на загальних підставах на пенсію державного службовця.

У лютому 2016 року він звернувся до Пенсійного фонду у Приморському районі м. Одеси із заявою про перехід на пенсію державного службовця у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Листом № 94/П-11 від 09.03.2016 р. та рішенням № 400 від 28.07.2016 року у перерахунку пенсії йому відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням Пенсійного фонду, він звернувся до суду з адміністративним позовом та просить його задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення на позов, згідно яких просив відмовити позивачу в позові в повному обсязі, а також справу просив розглянути за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13.12.2013 р. перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси та отримував пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-ІV.

Згідно трудової книжки позивач з 01 вересня 1977 р. по 31 грудня 1977 р. працював в Одеському інженерно-будівельному інституті на посаді лаборанта, з 05 жовтня 1978 р. по 01 грудня 1979 р. на посаді асистента кафедри малюнку, живопису та основ архітектурної графіки Одеського інженерно-будівельного інституту; з 08 серпня 1983 р. по 06 вересня 1993 року на посадах асистента, заступника декану, доцентом кафедри архітектури та містобудування Одеського інженерно-будівельного інституту; з 19 лютого 1996 року по 18 жовтня 1999 року доцентом кафедри архітектури та містобудування Одеського інженерно-будівельного інституту; з 19 жовтня 1999 р. по 31 грудня 2000 р. головним спеціалістом Управління архітектури та містобудування виконавчого комітету Одеської міської ради; з 03 січня 2001 року по 13 вересня 2002 року доцентом кафедри архітектури та містобудування Одеського інженерно-будівельного інституту; а з 16 вересня 2002 року по теперішній час начальником Управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради, прийнявши присягу посадової особи місцевого самоврядування.

01 жовтня 2004 року позивачу присвоєно 9 ранг 5 категорії посадової особи місцевого самоврядування.

24.02.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII.

УПФУ в Приморському районі м. Одеси 09.03.2016 року листом № 94/П-11 повідомив позивача про те, що призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу» не передбачено діючим законодавством, посилаючись при цьому на положення п.5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих атів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII. Додатково у листі зазначено, що для перерахунку пенсії приймаються заяви за зразками, які можна знайти на порталі.

Позивач 27.09.2016 р. вдруге звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з тих самих підстав, до якої додав довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії.

Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси рішенням № 400 від 06.10.2016 року відмовило позивачу в перерахунку пенсії, посилаючись повторно на положення п.5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих атів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII, а також на відсутність у позивача необхідного для призначення пенсії за Законом України «Про державну службу» стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. На думку відповідача, стаж державної служби позивача складає лише 2 роки 8 днів, а в органах місцевого самоврядування - 13 років 11 місяців 16 днів. Загальний стаж роботи позивача складає 42 роки 1 день.

Суд, вважає відмову ОСОБА_1 з боку Пенсійного фонду у перерахунку пенсії неправомірною, виходячи з наступного.

Згідно ст. 35 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» № 838-VIII від 26.11.2015 р., до стажу наукової роботи зараховується час роботи на посадах науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів, визначених у Законі України "Про вищу освіту".

Згідно ст. 55 Закону України «По вищу освіту» № 1556-VII від 01.07.2014 р. посади асистента, доцента входять до переліку основних посад науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів.

Аналогічні положення містилися у ст. 22-3 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» № 1977-XII від 13.12.1991 р. та у ст. 48 Закону України «Про вищу освіту» № 2984-ІІІ від 17.01.2002 р.

На час звернення ОСОБА_1 до відповідача, тобто на час виникнення спірних правовідносин діяла постанова Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 р. «Про порядок обчислення стажу державної служби».

Згідно п.3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого зазначеною постановою, до стажу державної служби включається також стаж наукової роботи, набутий в державних установах, організаціях, закладах на посадах, визначених переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 р. № 257, незалежно від наявності перерв у роботі.

З 01.05.2016 року набув чинності Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 р.

З 01.05.2016 р. набув чинності Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 року. Цією ж постановою затверджено перелік Постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, в тому числі і постанова Кабінету Міністрів України № 257 від 04.03.2004 р.

Згідно п.п.2, 3, 6, 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 р., обчислення стажу державної служби здійснює служба управління персоналом державного органу. Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, тощо). За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж державної служби обчислюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, а також архівними установами. Стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" (далі Закон). Стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Скарги, пов'язані з обчисленням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно із законодавством.

Відповідно до ч.2 ст. 46 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 р. до стажу державної служби зараховуються також час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до пункту 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посади керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад відносяться до пятої категорії посад в органах місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 цього Закону при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування особам, які займають посади, віднесеної, зокрема, до пятої категорії, може бути присвоєно 11, 10 і 9 ранг.

Як вбачається з матеріалів справи позивач прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування 16.09.2002 року, а 01.10.2004 р. йому присвоєно 9 ранг 5 категорії посадової особи місцевого самоврядування.

Таким чином, суд вважає, що періоди перебування позивача на вказаних вище посадах у відповідності до наведеного законодавства мають бути зараховані до стажу державної служби, який в цілому складає 32 роки 1 місяць 19 днів.

Суд не погоджується з висновками Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси стосовно тривалості стажу державної служби позивача у 2 роки 8 днів і вважає їх безпідставними, оскільки вони відповідачем в силу положень ч.2 ст. 71 КАС України останнім не доведені та спростовуються матеріалами справи.

Також, оскільки предметом позову є перерахунок пенсії позивачу, то застосування до спірних правовідносин п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII є також безпідставним.

Згідно ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Положення цієї статті, відповідно до п.п. 1 п.2 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, застосовуються до осіб, зазначений у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно п.10, 12 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

На час виникнення спірних правовідносин і на час розгляду справи судом відповідні положення діючого законодавства діють і продовжують забезпечувати гарантоване ст. 46 Конституції України право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права, свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 2 КАС України передбачає, що захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ є завданням адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до вимог ч.1ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Доказів які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Також позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1653,60 гривень. Згідно ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Отже з Державного бюджету України на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1653,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси задовольнити повністю.

Визнати неправомірною відмову Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси, оформлену листом від 09 березня 2016 року № 94/П-11, у призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пенсії державного службовця згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси № 400 від 06 жовтня 2016 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси призначити з 24 лютого 2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. в редакції, яка діяла на момент звернення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 сплачений судовий збір у розмірі 1653,60 (одна тисяча шістсот пятдесят три грн. 60 коп.) гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її отримання. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

13.12.2016