Справа № 712/12270/16-а
Суддя: Марцішевська О. М.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Постанова

Іменем України

Справа 712/12270/16-а

Провадження 2а/712/689/16

23 грудня 2016 року

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі

головуючого-судді - Марцішевської О.М.,

при секретарі Тимошенко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкаси Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах, посилаючись на те, що перебуває на пенсійному обліку в УПФУ в м.Черкаси та отримує пенсію відповідно до Закону України Про державну службу в розмірі 87 відсотків від суми заробітної плати. 07.10.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії в звязку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу державним службовцям з 01.12.2015 року, згідно п.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року № 1013, надавши довідку про заробітну плату від від 01.08.2016р. № 180-10. 20.10.2016р. відповідачем відмовлено позивачу у перерахунку пенсії без законних підстав, чим порушені права на соціальне забезпечення. Просить суд визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах та зобов'язати здійснити з 01.11.2016 року перерахунок пенсії відповідно до статті 37' Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (в редакції, що діяла на дату підвищення оплати працюючим державним службовцям) в розмірі 87 відсотків заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі на підставі поданої ним довідки про складові заробітної плати для перерахунку пенсії.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити. Вказував, що при вирішення заяви про перерахунок пенсії відповідач мав керуватись статтею 37-1 Закону України № 3723-ХІІ в редакції, що діяла на дату підвищення оплати працюючим державним службовцям, законодавчі зміни, які звужують права на пенсійне забезпечення, є не конституційними.

Представник відповідача у наданому суду запереченні обгрунтовує правомірність відмови позивачу в здійсненні перерахунку пенсії та просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини, приходить до наступного.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в УПФУ в м. Черкасах Черкаської області як пенсіонер згідно Закону Україи Про державну службу від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААС № 938691 від05.10.2011р.

07.10.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії в звязку з підвищенням заробітної плати та розміру посадового окладу державним службовцям з 01.12.2015 року, згідно п.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09.12.2015 року № 1013, надавши довідку про заробітну плату від від 01.08.2016р. № 180-10.

20.10.2016р.у перерахунку за вказаною довідкою відмовлено. Підставами відмови зазначено, що відповідно до п.5 прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", у разі прийняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних пенсій, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання, призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України". В зв"язку з чим з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються, також з 01.05.2016р. набрав чинності новий Закон «Про державну службу», яким не передбачено перерахунку раніше призначених пенсій.

Вирішуючи позов, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Однак, в подальшому законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

У зв'язку з набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі Закон № 889), положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-XII в частині права на перерахунок пенсії втратили чинність.

Відповідно до статті 90 Закону № 889, який набрав чинності з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Натомість, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивачу у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Що стосується посилання позивача на неконституційність змін у пенсійне законодавство, суд виходить з того, що вирішення даного питання не відноситься до компетенції суду загальної юрисдикції, відповідні норми не визнані неконституційними Конституційним Судом України, а тому є чинними.

При цьому, суд зауважує, що відмова відповідача у перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначає, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У п.2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року N 2-рп/99 ( v002p710-99 ) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України ( 254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України ( 384/2011 ) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

На час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії внесено зміни до законодавства, які не передбачають перерахунок пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, чинній на момент підвищення оплати праці, та приймає до уваги доводи відповідача щодо зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, що він і довів суду як суб'єкт владних повноважень, відповідно до частини другої статті 71 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 69-72, 86, 94 КАС України суд,

П О С Т А Н О ВИ В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Черкаси Черкаської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії державного службовця відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий: