Справа № 805/4681/16-а
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

20 грудня 2016 р. Справа № 805/4681/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Крилової М.М., при секретарі судового засідання Смирновій Ю.А., розглянувши під час підготовчого провадження у відкритому попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 щодо не включення позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобовязання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2016 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до попереднього судового засідання.

В обґрунтування позовних позивач посилається на порушення його права на отримання відшкодування коштів за вкладом. При цьому, позивач зазначає, що він має право на отримання коштів на підставі договору відступлення права вимоги від 20.05.2016, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 щодо 200000,00 грн., розміщених на депозитному рахунку №4576.

У попереднє судове засідання представники сторін не зявилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові заперечення, в яких зазначив, що рішенням НБУ від 20.05.2016 № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» віднесено ПАТ «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних. На підставі цього рішення НБУ виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.05.2016 № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Виконавча дирекція Фонду складає Загальний реєстр виключно на підставі Переліку вкладників. Законодавство не покладає обовязок на Фонд гарантування врахувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім Переліку вкладників. У разі подання уповноваженою особою додаткової інформації по позивачу, відповідні заходи будуть вжиті Фондом автоматично відповідно до вимог Положення. Разом із тим, представник надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Правління Національного банку України від 20.05.2016 № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії» віднесено ПУАТ «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних, що підтверджено відповідним рішенням.

Також відносно Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» 20.05.2016 прийнято рішення затвердження тимчасової адміністрації; 18.07.2016 прийнято НБУ рішення про ліквідацію банка, що підтверджується переліком банків, які перебувають у стадії реорганізації, банків що визнані неплатоспроможними та до яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб введено тимчасову адміністрацію, банків у стадії ліквідації, який станом на 19.12.2016 розміщено на офіційному інтернет-сайті Національного банку України (https://bank.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=75535).

На офіційному інтернет-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/170-puat-fidobank/5058-rozpochato-protseduru-likvidatsii-puat-fidobank-ta-delehovano-povnovazhennia-likvidatora-banku) міститься повідомлення про те, що відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016 № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд гарантування) прийнято рішення від 19.07.2016 №1265 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Юрисдикція адміністративних судів визначена в частинах першій та другій статті 17 КАС України, а саме: юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <...> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <...>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Частиною третьої статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-XII (далі Закон №2343-XII) передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 №2121-III (далі Закон №2121-III) цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційній і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Пунктом шостим статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі Закон №4452-VI) визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

У постанові Верховного суду України від 16.02.2016 №21-4846а15 наведено правовий висновок, за яким на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі № 21-286а16.

Крім того, Верховний суд України у постанові від 09.11.2016 №6-2309цс16 у справі за позовом фізичної особи до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу зазначив, що згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Враховуючи вищезазначене, звернення позивача до субєкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, Верховний Суд України неодноразово вказував на те, що на спори, які виникають на стадії ліквідації банку, у тому числі щодо стягнення коштів за договором банківського вкладу, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно з абзацом першим ч. 2 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ця справа не належить до юрисдикції адміністративних судів та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 22.12.2016.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 157, 160, 165 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК» про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала постановлена у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частина проголошені у попередньому судовому засіданні 20.12.2016. Повний текст ухвали буде виготовлений у відповідності до ст. 160 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Крилова М.М.