Справа № 200/13256/16-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2016-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/514/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21» листопада 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.

за участю секретаря Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання рішення щодо перерахунку пенсії протиправним,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Верхньодніпровського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання рішення щодо перерахунку пенсії протиправним.

В обґрунтування позову зазначив, що з вересня 2002 року йому призначено пенсію за вислугу років у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року. Позивач перебуває на обліку у Верхньодніпровському обєднаному управлінні Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області. Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 «Про упорядкування структури та умов плати праці працівників органів прокуратури» було підвищено посадові оклади працівникам прокуратури. Наказом прокурора Дніпропетровської області від 06.12.2013 року позивача було звільнено з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Дніпропетровської області у звязку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року. На підставі довідки про заробітну плату прокуратури Дніпропетровської області від 06.12.2013 року № 18-9вих-13 відповідачем перераховано пенсію позивача з 06.12.2013 року у розмірі 80% від суми заробітної плати. Вважає вказані дії відповідача протиправними. Про неправомірність дій з приводу перерахунку пенсії він дізнався з листа відповідача від 29.04.2016 року.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати рішення Верхньодніпровського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про перерахунок з 06.12.2013 року йому пенсії у розмірі 80% від суми місячного заробітку протиправним. Зобовязати Верхньодніпровське обєднане управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області перерахувати з 06.12.2013 року призначену позивачу пенсію відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року у розмірі 90% місячного заробітку.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення на позов. Заперечення обґрунтовані тим, що перерахунок пенсії позивачу зроблений на підставі його особистої заяви від 06.12.2013 року та відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачу з 03.09.2002 року призначена пенсія за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції від 05.11.1991 року № 1789-XII з відповідними змінами) у розмірі 90% від суми заробітної плати за відповідною посадою.

06 грудня 2013 року позивач звернувся до відповідача з проханням перерахувати йому пенсію за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з урахування довідки прокуратури Дніпропетровської області від 06.12.2013 року № 18ф-9вих13.

Пенсія позивачу була перерахована, але з листа відповідача від 29.04.2016 року № 578/11/14 позивач дізнався, що сума пенсії була перерахована виходячи з 80% від вказаної в довідці суми заробітної плати.

Суд вважає вказані дії відповідача у здійсненні перерахунку пенсії з 90% на 80% позивачу протиправними, зважаючи на наступне.

Україна є правовою державою, в який визначається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (стаття 1, частина перша статті 8 Основного Закону України).

Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з Конституцією України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і у своєї діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра соціальної політики України, а також, Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 року № 384/2011, та організує у межах своїх повноважень виконання актів законодавства, здійснює контроль за їх реалізацією. Управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є підвідомчими органами Фонду та разом утворюють систему органів Фонду.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також, систему прокуратури України є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року № 2663-III від 01.07.2003 року № 1130-IV, яка діяла на момент призначення пенсії, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 % від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З урахуванням частини 2 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарні місяці такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють ч. 13, ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до частини тринадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 12.07.2001 року № 2663-III та від 01.07.2003 року № 1130-IV, яка діяла на момент призначення та перерахунку пенсії) обчислення (перерахунок) пенсії провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розмірі місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за її призначенням або перерахунком.

Таким чином, суд вважає, що перерахунок пенсії повинен був проводитись позивачу на підставі документів пенсійної справи та документів, додатково поданих пенсіонером, в даному випадку довідки від 06.12.2013 року № 18-9вих-13, виданої прокуратурою Дніпропетровської області про розмір нового середньомісячного заробітку позивача, яка міститься в матеріалах справи.

Згідно з ч.18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у вказаній редакції, призначені працівниками прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому, пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Враховуючи вищевикладене та виходячи із аналізу законодавства слід зазначити, що оскільки, пенсія позивачу була призначена у розмірі 90% від суми заробітної плати, то при здійсненні її перерахунку 06.12.2013 року має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносин, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані провести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі № 21-348а13, ухвалі ВАСУ від 20.06.2013 року у справі № К/800/11225/13, у справах за адміністративними позовами осіб, які вийшли на пенсію з вислугою років по Закону України «Про прокуратуру», де зазначено, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Також, відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України, закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпаними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Згідно зі статтею 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції країни, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Україна визнала юрисдикцію Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) щодо всіх питань, пов'язаних із тлумаченням і застосуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судова практика ЄСПЛ є джерелом права і суди зобов'язанні керуватись нею - ч.2 ст.8 КАС України визначає, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на положення, які зазначені Європейським судом з прав людини по справі «Кечко проти України» від 8 листопада 2005 року (набрало законної сили 8 лютого 2006 року) поняття «власність», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад борги, що становлять майно, можуть також розглядатися як «майнові права» і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відносно до обставин справи, взятих в цілому, заявник має право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою, Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, заперечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто, комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із аналізу висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Суд вважає, що відповідач зменшивши позивачу розмір пенсії з 90% на 80% при перерахунку призначеної пенсії, порушив право власності на щомісячні грошові виплати в сенсі розуміння положення ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушив соціальну гарантію на отримання пенсії в повному обсязі, звузив та знизив зміст та обсяг вже досягнутих прав і свобод в нашій державі та проігнорував вимоги ст.ст. 8, 9, 19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99, від 20.03.2002 року № 5-рп/2002.

Отже, відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію в повному обсязі, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, тобто, з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, згідно довідки прокуратури Дніпропетровської області від 06.12.2013 року № 18-9вих-13.

Відповідно до ч.3 с. 8 КАС України звернення до суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Таким чином, з огляду на вищевстановлені обставини, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу пенсії за вислугу років в розмірі 90%.

Разом з тим, згідно з п. 1 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся за перерахунком пенсії в квітні 2016 року, тому для повного поновлення порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобовязати відповідача здійснити перерахунок призначеної йому пенсії з 01 квітня 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 9, 19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII, ст. ст. 2, 8, 11, 17, 18, 70-71, 94, 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Верхньодніпровського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання рішення щодо перерахунку пенсії протиправним задовольнити частково.

Визнати рішення Верхньодніпровського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про перерахунок з 06.12.2013 року ОСОБА_1 пенсії у розмірі 80% від суми місячного заробітку протиправним.

Зобовязати Верхньодніпровське обєднане управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області перерахувати з 01 квітня 2016 року призначену ОСОБА_1 пенсію відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року у розмірі 90% місячного заробітку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Верхньодніпровського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Е.В.Женеску