Справа № 813/3728/16
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року № 813/3728/16

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Галицького районного у місті відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Галицький РМВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, відповідач 1), Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - Львівський МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, відповідач 2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить зобов'язати відповідачів:

- внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 № 1875 від 17 травня 2014 року, складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, в частині зміни по батькові ОСОБА_3 з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» та зміни відомостей щодо ім'я батька дитини з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_6»;

- видати нове свідоцтво про народження ОСОБА_3 з урахуванням змін, внесених до актового запису про народження № 1875 від 17 травня 2014 року, складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з метою внесення змін до актового запису про батька дитини звернулась до Галицького РМВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, який листом від 08.06.2016року № 652/02-18 відмовив у задоволенні поданої заяви, жодним чином не обґрунтувавши таку відмову. З посиланням на статті 28, 295 Цивільного кодексу України, статті 1, 135, 147, 149, 237 Сімейного кодексу України, статті 21, 24 Конституції України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини вважає таку відмову незаконною.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснили, що уточнені позовні вимоги стосуються фактично Львівського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, оскільки актовий запис про народження ОСОБА_3 № 1875 від 17 травня 2014 року складено відповідачем 2. Просили позов задовольнити.

Відповідач 1 - Галицький РМВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, відношення до позову не висловив.

Відповідач 2 - Львівський МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив. Надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника відділу, при вирішенні даного адміністративного спору поклався на думку суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

03.06.2016 ОСОБА_1 звернулась з заявою до Галицького РМВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_3 в частині відомостей про ім'я батька дитини.

Листом № 652/02-18 від 08.06.2016 Галицький РМВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області відмовив у задоволенні такої заяви.

Вирішуючи спір, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 49 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків.

Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 - VІ (далі - Закон № 2398 - VІ).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 2398-VІ державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 4 Закону № 2398 - VІ органами державної реєстрації актів цивільного стану є:

1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану;

2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану);

3) виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад.

Згідно зі статтею 6 Закону № 2398 - VІ відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону № 2398-VІ передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Статтею 13 Закону № 2398 - VІ передбачений порядок державної реєстрації народження фізичної особи та її походження.

За змістом вказаної норми державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Главою 12 розділу ІІІ Сімейного кодексу України (далі - СК України) регламентовано визначення походження дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 не перебувала у шлюбі із батьком своєї дитини ні на дату народження дитини, ні на дату звернення до відповідача 1 з заявою про внесення змін до актового запису про народження стосовно відомостей про батька дитини.

Тому відомості про батька ОСОБА_3, народженої 07 травня 2014 року, до актового запису про народження №1875 від 17 травня 2014 року внесено за вказівкою матері дитини ОСОБА_1 Вказане підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України № 6 від 09 червня 2016 року.

З Витягу № 6 випливає, що батьком ОСОБА_3 вказано ОСОБА_4, а по батькові відповідно - ОСОБА_3.

Саме такі відомості про батька відображено і у свідоцтві про народження (НОМЕР_1), виданому Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 17 травня 2014 року, копія якого міститься у матеріалах справи.

Главою 13 розділу ІІІ СК України врегульовано особисті немайнові права і обов'язки батьків та дітей.

Статтею 144 СК України визначено обов'язок батьків зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частини третьої статті 144 СК України реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

Визначення по батькові дитини закріплено у статті 147 СК України, згідно до частини другої якої по батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком.

Виходячи із положень частини першої статті 135 та частини другої статті 147 СК України, саме матері дитини належить виключне право визначити ім'я особи, яку вона назвала батьком своєї дитини.

Згідно з положеннями статті 22 Закону № 2398 - VІ внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану.

Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Частиною п'ятою статті 9 Закону № 2398-VІ передбачено, що правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.

Наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.11, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.11 за №55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила).

Пунктом 1.1 розділу І Правил встановлено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до пункту 1.5 розділу І Правил заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами.

Згідно з пунктом 1.7 розділу І Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Порядок внесення змін до актів цивільного стану врегульовано розділом ІІ Правил.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2.1. розділу ІІ Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 Сімейного кодексу України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб при пред'явленні паспорта або паспортного документа.

Пунктом 2.5 розділу ІІ Правил визначено коло осіб, які мають право звертатись із заявою про внесення змін до актових записів цивільного стану. Так, заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: особою, щодо якої складено актовий запис; одним із батьків неповнолітнього (малолітнього); піклувальником неповнолітнього та опікуном малолітнього; опікуном недієздатної особи; спадкоємцем померлого; представником органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Відповідно до пункту 2.6 розділу ІІ Правил разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Проте чинним законодавством України не врегульовано порядок внесення змін до актового запису про народження стосовно батька малолітньої дитини, батьківство щодо якої не визнано.

Одним із принципів здійснення адміністративного судочинства є верховенство права, суть якого розкрита у статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та полягає у наступному.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до положень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року № 005 (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд у своєму рішенні від 16 травня 2013 року № 20390/07 (справа «Гарнага проти України») зазначив, що питання зміни імені та прізвища охоплюється статтею 8 Конвенції, оскільки ім'я та прізвище стосуються приватного та сімейного життя особи (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Бургхартц проти Швейцарії» (Burghartz v. Switzerland) від 22 лютого 1994 року, п. 24, Series А № 280-В; «Ст'єрна проти Фінляндії» (Stjerna v. Finland) від 25 листопада 1994 року, п. 37, Series А № 299-В, та «Гійо проти Франції» (Guillot v. France) від 24 жовтня 1996 року, пп. 21 та 22, Звіт про рішення та ухвали 1996-V). Справа «Булгаков проти України» (Bulgakov v. Ukraine, заява № 59894/00, п. 42, рішення від 11 вересня 2007 року) також стосувалась по батькові заявника як частини його імені.

Суд ще раз нагадує, що хоча мета статті 8 Конвенції головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів, вона не лише зобов'язує державу утриматися від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобов'язання, властиві дієвій повазі до приватного та сімейного життя. Якщо межі між позитивними та негативними зобов'язаннями держави за статтею 8 не можна визначити з достатньою точністю, то застосовні принципи, тим не менш, є подібними. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому (див. вищезазначене рішення у справі «Ст'єрна проти Фінляндії» (Stjerna v. Finland), п. 38, та рішення від 6 вересня 2007 року у справі «Юханссон проти Фінляндії» (Johansson v. Finland), заява № 10163/02, п. 29).

ЄСПЛ зазначає, що в особи можуть існувати справжні причини, щоб бажати змінити своє ім'я, а законодавчі обмеження такої можливості можуть бути виправдані інтересами суспільства, наприклад, для забезпечення точного обліку населення або схоронності засобів ідентифікації та зв'язку носіїв певного імені з сім'єю. Державному органу належить навести відповідні та достатні підстави на підтримку своєї відмови у наданні дозволу на зміну імені особи для того, щоб це обмеження вважалося необхідним у демократичному суспільстві.

У рішенні Європейського суду йдеться й про те, що по батькові як частина особистого імені традиційно походить від імені батька відповідної особи. Однак законодавство України визнає, що коли особа досягає достатньо дорослого віку для того, щоб приймати самостійні рішення щодо зміни імені, вона може зберегти або змінити ім'я, надане їй при народженні.

Як вказує ЄСПЛ, навіть якщо існує суперечність стосовно правильного тлумачення закону, безперечним є те, що право особи на збереження свого імені, як і право на його зміну, визнається законодавством України.

Європейський суд констатував, що за майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством. Крім того, державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення заявниці її права приймати рішення з цього важливого аспекту її приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Державні органи не виконали своє позитивне зобов'язання щодо забезпечення права заявниці на повагу до її приватного життя.

Враховуючи зазначене рішення Європейського суду, яке є обов'язковим для виконання (про що зауважив Верховний Суд України у своїй постанові від 27 січня 2013 року, справа № 21-418а13), суд дійшов висновку про беззаперечність конституційного права ОСОБА_1 як матері малолітньої дитини, батьківство щодо якої не визнано, на визначення імені батька дитини, в тому числі і на зміну імені батька дитини.

Підстави для внесення змін в актові записи цивільного стану вказані у пункті 2.13 розділу ІІ Правил, серед яких, зокрема, є постанова адміністративного суду (пп. 2.13.2.).

Згідно з пунктом 2.16 та підпунктом 2.16.7 розділу ІІ Правил зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Статтею 134 СК України встановлено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, тому позов слід задовольнити повністю та зобов'язати Львівський МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 №1875 від 17 травня 2014 року, складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, , щодо батька, записавши батьком «ОСОБА_6» замість «ОСОБА_4», відповідно змінити по батькові дитини з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3», а також видати нове свідоцтво про народження ОСОБА_3 з урахуванням змін, внесених до вказаного актового запису про народження.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Львівський МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1102,42 грн, сплаченого за квитанціями №4 від 27.10. 2016 та № 0.0.665025039.1 від 07.12.2016.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 №1875 від 17 травня 2014 року, складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, щодо батька, записавши батьком «ОСОБА_6» замість «ОСОБА_4» та відповідно змінити по батькові дитини з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3».

Зобов'язати Львівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області видати нове свідоцтво про народження ОСОБА_3 з урахуванням змін, внесених до актового запису про народження ОСОБА_5 №1875 від 17 травня 2014 року, складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Стягнути з Львівського міського відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1102 (одна тисяча сто дві) грн 42 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови відповідно до частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Хома О.П.