Справа № 826/8691/16
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8691/16 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В Суддя-доповідач: Бабенко К.А
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г., секретаря Поправки К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про застосування арешту коштів на рахунках платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Постанову суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Станом на день звернення Позивача до суду, за платником податків - НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (22525915), відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов'язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24 грудня 1997 року, рахується податковий борг на загальну суму 615 745 674, 09 грн. (в т.ч. пеня 984 048, 74 грн.), який виник в результаті несплати узгоджених сум грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств, податку на додану вартість та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, що справляється за поставлений природний газ споживачам на підставі укладених з ним договорів до 01 січня 2016 року.

Податковим керуючим Білай Світланою Володимирівною 06 червня 2016 року здійснено вихід за податковою адресою платника податків: м. Полтава, вул. Монастирська, буд. 12, проте платником податків - НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (22525915) податкового керуючого до складення акта опису майна в податкову заставу не допущено та необхідні документи для цього не надано, про що складено відповідний Акт відмови платника податків від опису майна в податкову заставу № 3 від 06 червня 2016 року (а.с.39).

Відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, право контролюючого органу звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

З аналізу наведеної норми, вбачається, що обов'язковими умовами (обставинами) наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду із даним позовом є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов'язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення контролюючого органу до суду із позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; наявність у платника податків станом на день звернення до суду із даним позовом відкритих в установах банках розрахункових рахунків; відсутність у платника податків майна та/або підтверджені документально факти які свідчать, що балансова вартість такого майна менша суми податкового боргу та/або наявне у платника податків майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Тобто, податковий орган має право звернутися до суду з позовом щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків лише за наявності усіх вищенаведених обставин.

Проте, як вбачається з наявних в матеріалах справи Актів опису майна № 9 від 27 травня 2015 року, № 36 від 17 серпня 2015 року, № 4 від 28 січня 2016 року та № 11 від 03 лютого 2016 року, складених на підставі Рішення Позивача про опис майна у податкову заставу від 03 квітня 2015 року № 5499/10/16-01-25-02-30, загальна сума описаного у податкову заставу майна платника податків НГВУ «Полтаванафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (22525915) складає 856 779 126, 48 грн., а податкову заборгованість визначено Позивачем у сумі 615 745 674, 09 грн., тобто вартість описаного у податкову заставу майна перевищує суму податкової заборгованості, у зв'язку з чим у Позивача правові підстави на звернення до суду з даним адміністративним позовом відсутні.

Крім того, не може бути визнано належним та допустимим доказом на підтвердження обставин, з якими законодавець пов'язує виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку боржника, Акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Згідно з п. 89.4. ст. 89 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису, податковий керуючий складає акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.

Відповідно до п. 91.4. ст. 94 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Згідно з п. 89.4. ст. 89 Податкового кодексу України, контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.

Відповідно до п.п. 20.1.32. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право звертатися до суду, якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на цінні папери та/або кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку (крім операцій з видачі заробітної плати та сплати податків, зборів, єдиного внеску, а також визначених контролюючим органом грошових зобов'язань платника податків, погашення податкового боргу), та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом.

Реалізація такого права контролюючого органу також регламентовано Порядком застосування податкової застави органами доходів і зборів, затвердженим Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року №572, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1841/24373.

За таких обставин, контролюючий орган, в разі якщо платник податків перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, має звертатись до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборони відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу, а не з позовом про застосування арешту коштів на рахунках платника податків, у зв'язку з чим, підстави для задоволення позову відсутні.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, зокрема, в Постанові від 29 липня 2015 року у справі № К/800/4373/15.

Згідно зі ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Постанова суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2016 року у даній справі, зокрема відстрочено Державній податковій інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області сплату судового збору до закінчення перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI (надалі - Закон №3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1) п. 3 частини другої ст. 4 Закону №3674-VI, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, зокрема юридичною особою, ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати. Мінімальну заробітну плату встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», яка на перше січня 2016 року становить 1378 грн.

А відповідно до пп. 2) п. 3 частини другої ст. 4 Закону №3674-VI, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги, зокрема на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні, зокрема позовної заяви.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником Позивача надано Платіжне доручення від 01 грудня 2016 року №829, з якого вбачається, що Позивачем сплачено судовий збір у необхідному розмірі - у сумі 1515,8 грн., у зв'язку з чим підстави для його стягнення відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення, а Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалу складено у повному обсязі 22.12.2016 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Кузьменко В.В.

Степанюк А.Г.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Кузьменко В. В.

Степанюк А.Г.