Справа № 316/1757/16-а
Суддя: Вільямовська Н. О.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1757/16-а
Провадження № 2-а/316/113/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016 року м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

за участю секретаря: Рябухи О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Енергодар Запорізької області, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.11.2016року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Енергодар Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він перебуваю на обліку в УПФУ в м. Енергодар у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Також маю право на пенсію у відповідності до ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення. 25.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Енергодарі Запорізької області з заявою про призначення йому пенсії з урахування всіх надбавок, підвищень чи збільшень які передбачені інваліду війни П групи (що підтверджено відповідним посвідченням Серія Є № 131968). Листом № 94/Т-1 від 09.11.2016 року УПФУ в м. Енергодарі Запорізької області було відмовлено в призначені пенсії, згідно з ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказані дії Відповідача є протиправними, оскільки суперечить чинному законодавству. Відповідно до ч.3 статті 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне врахування «пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Розмір, порядок призначення та виплати пенсії по інвалідності Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.» не регулюються. Відповідні положення містяться в Законі України «Про пенсійне забезпечення » в розділі «Пенсії по інвалідності» статті 23-36. Так, згідно із ч.2 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якщо є трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, то пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком при відповідному стажі роботи. Відповідно до статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії по інвалідності визначаються залежно від групи інвалідності у відсотках від заробітку, а саме: інвалідам І групи - 70 %; інвалідам II групи - 60%; інвалідам III групи - 40% заробітку. Частина 4 статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обовязків військової служби, або внаслідок захворювання, повязаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обовязку, а також громадянам, яких необґрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких повязана з репресіями, встановлюється: інвалідам І та II груп - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, під час здійснення призначення пенсії відповідач повинен був виходити з того,що розмір пенсії інвалідам II групи встановлюється у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, а саме 3390грн. (3 пенсії * 1130грн), а не як зазначив відповідач 974,00 гр.

Відповідно, до ч. 4 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 4739,50 гр., яка складається з основної пенсії (3 мінімальні пенсії * 1130грн)= 3390 гр., та підвищення:

-Відповідно до п. 27 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Інваліди II групи: 1130 * 40% =452,00 гр.,

-Відповідно до ст. 1 та ст. 21 Постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», ст. 13 і 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Збільшення 25%: 3390 гр. * 25% = 847,5 гр.,

-Відповідно до Закону України «Про підвищення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» Інваліди II групи: + 50 гр.

-Додатково всі надбавки, підвищень чи збільшень, які передбачені інваліду II групи та відповідно до Закону України «Про особливі заслуги».

Тому, Відповідно до вищевказаного ОСОБА_1 пенсія повинна буди призначена у розмірі 3390+452+847,5+50= 4739,5 гр, починаючи з 25.10.2016 року.

Просив суд визнати протиправними дії УПФУ в м. Енергодарі Запорізької області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з урахуванням вимог ч. 4 ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Зобовязати УПФУ в м. Енергодарі Запорізької області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію відповідно до ч. 4 ст. 29 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком визначених відповідно до абзацу 1 частини 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та врахувати всі відповідні надбавки, збільшення, як інваліду війни ІІ групи з 25.10.2016 року. Стягнути з УПФУ в м. Енергодарі Запорізької області на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме 1200 грн. витрати на правову допомогу.

Позивач у судове засідання зявився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнає.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами документи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачу 27.10.2006 році ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання відповідно до ст.. 30 Закону України від 09.07.2003 року №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В квітні 2010 року відповідно до заяви від 10.02.2010 року ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності за віком на пільгових умовах за Списком « з урахуванням стажу та віку відповідно до п. 2 Прикінцевих положень ЗУ від 09.07.2003 року №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пункту «б» ст.. 13 ЗУ від 05.11.1991 року №1788 «Про пенсійне забезпечення», враховуючи ст.. 55 Закону України від 28.02.1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС.

Відповідно Експертного висновку №12065 від 21.06.2011 року, зазначено що ОСОБА_1 встановлено інвалідність ІІ групи та віднесено до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок ЧАЕС.

Згідно до абз. 2 п. 2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належить також інваліди з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обовязків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 29 Закону №1788-ХІІ мінімальний розмір пенсії особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обовязків військової служби, або внаслідок захворювання, повязаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обовязку, а також громадянам, яких необґрунтовано було піддано політичним репресіям і в подальшому реабілітовано, інвалідність яких повязана з репресіями, встановлюється: інвалідам І і ІІ груп у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком; інвалідам ІІІ групи у розмірі півтори мінімальних пенсій за віком.

Як свідчить зміст позовної заяви, а також зміст листа УПФУ від 09.11.2016 за № 94/Т-1, позивачу ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання відповідно до ст.. 30 Закону №1058. В квітні 2010 року позивача було переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком та відповідно до ст.. 7 Закону №3551 від 22.10.1993 року також надано статус «інваліда війни».

В цей же час, приписи абз. 4 статті 29 Закону № 1788 зазначають про те, що пенсія в розмірі 3 мінімальних пенсій за віком встановлюється інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, або внаслідок захворювання, повязаного з перебуванням на фронті чи виконання інтернаціонального обовязку.

Вимоги позивача, щодо призначення пенсії з урахуванням вимог ст.. 29 Закону №1788 є незаконними, оскільки відповідно до ч. 16 Прикінцевих положень Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. А отже відповідно до вищевказаного, Закон №1788 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком і за вислугу років, в іншій частині цей закон не застосовується.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вирішив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 КАС України України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Енергодар Запорізької області, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Н. О. Вільямовська