Справа № 805/2374/16-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року справа №805/2374/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Казначеєва Е.Г., Васильєвої І.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 р. у справі № 805/2374/16-а (головуючий І інстанції Голошивець І. О.) за позовом Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод» до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Красноармійський динасовий завод» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Красноармійської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, в якому просило, визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.04.2016 року № Ю-4273-23 прийняту Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (а.с.4-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 року задоволено позовні вимоги. Суд першої інстанції визнав протиправною та скасував вимогу Красноармійської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 07 квітня 2016 року № Ю-4270-23 (а.с.139-143).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою відмовити в задоволені позовних вимог. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що вказана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с.147-148).

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що вказана вимога сформована за даними інтегрованої картки страхувальника станом на 31.03.2016 року, за якою у позивача рахувалась недоїмка по єдиному соціальному внеску у сумі 153624,69 грн. Зазначена недоїмка виникла у звязку із частковою сплатою зобовязань, яка виникла до 21.03.2016 року, нарахованими до сплати сумами ЄСВ у розмірі 309692,81 грн. по звіту за лютий 2016 року та подальшою сплатою позивачем сум єдиного внеску. Заборгованість з єдиного внеску за лютий 2016 року остаточно погашена 14 квітня 2016 року. Таким чином, апелянт вважає, що правомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.04.2016 року № Ю-4273-23.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження по адміністративній справі, через хворобу повноваженого представника позивача. Колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки позивач зазначені в клопотанні обставини належними доказами не підтвердив, позивач не був позбавлений можливості залучити до участі у справі іншого представника. Крім того, явка позивача у судове засідання не визнавалась судом обовязковою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Публічне акціонерне товариство «Красноармійський динасовий завод» є юридичною особою, зареєстровано за адресою: 85301, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Шмідта, буд. 3.

17 березня 2016 року позивачем було подано в електронному вигляді звіт про суми нарахованої заробітної плати та суми нарахованого єдиного внеску (дата та номер реєстрації звіту в Реєстрі застрахованих осіб: 17.03.2016 року, № 477734) за лютий 2016 року (а.с.75).

Відповідно до вказаного звіту за лютий 2016 року, загальна сума єдиного внеску (рядок 8), що підлягала позивачем до сплати складала 309692,81 грн., по строку сплати 21.03.2016 року (а.с.76-79).

Позивачем за вказаним звітом сплачено суми єдиного внеску: за платіжним дорученням № 345 від 17 лютого 2016 року у розмірі 2569,10 грн.; за платіжним дорученням № 432 від 19 лютого 2016 року у розмірі 76120,00 грн.; за платіжним дорученням № 451 від 23 лютого 2016 року у розмірі 847,72 грн.; за платіжним дорученням № 478 від 24 лютого 2016 року у розмірі 1366,64 грн.; за платіжним дорученням № 574 від 10 березня 2016 року у розмірі 181045,67 грн.; за платіжним дорученням № 346 від 17 лютого 2016 року у розмірі 224,80 грн.; за платіжним дорученням № 433 від 19 лютого 2016 року у розмірі 1318,69 грн.; за платіжним дорученням № 575 від 10 березня 2016 року у розмірі 3141,14 грн.; за платіжним дорученням № 577 від 10 березня 2016 року у розмірі 140,65 грн.; за платіжним дорученням № 695 від 18 березня 2016 року у розмірі 147,68 грн.; за платіжним дорученням № 578 від 10 березня 2016 року у розмірі 32448,46 грн.; за платіжним дорученням № 576 від 10 березня 2016 року у розмірі 3556,07 грн.; за платіжним дорученням № 694 від 18 березня 2016 року у розмірі 6766,19 грн. Зазначене також підтверджується зворотнім боком облікової картки позивача (а.с.23-73, 81-93).

Відповідно до зворотного боку облікової картки позивача по єдиному внеску , за позивачем станом на 21 березня 2016 року обліковувалась недоїмки зі сплати єдиного внеску у сумі 251061,05 грн. Станом на 31.03.2016 року недоїмка становила 153624,69 грн. (а.с.32-36)

07 квітня 2016 року Красноармійською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області винесено вимогу № Ю-4270-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування станом на 31 березня 2016 року в розмірі 153624,69 грн. (а.с.7). Вимога отримана позивачем 19 квітня 2016 року за вх.№ 319.

27 квітня 2016 року позивач звернувся до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області із скаргою на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07 квітня 2016 року № Ю-4270-23 (а.с. 8).

Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № 2778/10/05-99-10-01-12-1 від 26 травня 2016 року скаргу позивача залишено без задоволення, а спірну вимогу про сплату боргу без змін. У рішенні зазначено, що станом на 31 березня 2016 року сума боргу позивача по ЄСВ складала 153624,69 грн., яка виникла згідно з нарахованою сумою єдиного внеску на підставі звіту від 17 березня 2016 року за № НОМЕР_1, термін сплати 21 березня 2016 року (а.с.10-11).

15 червня 2016 року позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із скаргою на вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-4270-23 від 07 квітня 2016 року та рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (а.с.12-13).

Рішенням Державної фіскальною служби України № 14551/6/99-99-11-02-02-25 від 05 липня 2016 року зазначено, що станом на 14 квітня 2016 року сума боргу, яка виникла в березні згідно звіту нарахування заробітної плати самостійно погашена позивачем, тобто, оскаржувана вимога вважається відкликаною, а предмет оскарження відсутній.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що у позивача відсутня недоїмка зі сплати єдиного соціального внеску станом на 31 березня 2016 року, яка встановлена Красноармійською ОДПІ відповідно до вимоги від 07 квітня 2016 року № Ю-4270-23.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції не погоджується, з наступних підстав.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом № 2464-VI.

Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України № 2464-VI визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

За частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зокрема зобов'язаний: зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2); подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (п. 4 ч. 2).

Частиною 8 статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до пункту 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

За частиною 11 зазначеної статті, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно частини 12 зазначеної статті, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Так, частинами 1-4 статті 25 Закону № 2464-VI, рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Базовим звітним періодом для позивача з урахуванням вимог статті 9 Закону № 2464-VI, є календарний місяць.

За приписами пункту 3 розділу VI Порядок стягнення заборгованості з платників Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджену наказом Міністерства Фінансів України від 20.04.2015 № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем оскаржуване рішення прийняте на підставі даних облікової картки позивача, яким своєчасно не були сплачені суми єдиного внеску.

Згідно облікової картки позивача, страхувальником самостійно не сплачено суми нарахованого єдиного внеску, у наслідок чого виникла недоїмка з єдиного внеску яка станом на 31 березня 2016 року становила 153624,69 грн.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що позивачем здійснювалась сплата сум єдиного внеску. Разом з цим, відповідно до письмових пояснень представника відповідача та облікової картки позивача, відповідачем зараховувались суми, що надходили від платника єдиного внеску, у рахунок погашення суми недоїмки за попередні періоди, у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно положення частини 6 статті 25 Закону № 2464-VI, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким чином, у силу імперативних вимог вказаної статті Закону № 2464-VI відповідач зобов'язаний направити платіж на погашення недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до матеріалів справи, відповідачем суми єдиного внеску які сплачувались позивачем у рахунок сплати сум єдиного внеску за лютий 2016 року зараховувались у рахунок сплати недоїмки, у порядку календарної черговості виникнення, та після її погашення в рахунок сплати єдиного внеску за лютий 2016 року. Отже, станом на 31.03.2016 року у позивача виникла заборгованість із сплати єдиного внеску за лютий 2016 року у сумі 153624,69 грн.

Стосовно посилання позивача та суду першої інстанції щодо відсутності заборгованості зі сплати ЄСВ станом на 29 лютого 2016 року, через оскарження в судовому порядку вимог відповідача про сплату боргу із єдиного внеску за попередні періоди, колегія суддів не приймає, оскільки зазначеними рішеннями суду встановлено право позивача на звільнення платника єдиного внеску від виконання обовязків визначених частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI, у відповідності до пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, тобто, позивач був звільнений від обовязків своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а не звільнений від його сплати. Також, колегія суддів не приймає посилання позивача на дотримання строків сплати сум єдиного внеску та відповідно відсутності заборгованості, оскільки, зазначені твердження позивача належними доказами не підтверджено, а відповідно до матеріалів справи за позивачем станом на 21.03.2016 року обліковувалась недоїмка із сплати єдиного внеску у сумі 251061,05 грн., що як вже зазначалось, підтверджено даними облікової картки позивача, рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 002041706 від 20.10.2015, письмовими поясненнями відповідача.

Отже, відповідачем правомірно самостійно скеровано в рахунок погашення недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка виникла за минулий період. Колегія суддів зазначає, що позивач не був позбавлений права звернутись до відповідача з заявою про зміну напрямку зарахування сплачених сум єдиного внеску або внесення змін в облікову картку.

Стосовно посилання позивача на звільнення від виконання обовязків платника єдиного внеску у відповідності до пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI до закінчення проведення антитерористичної операції, у тому числі звільнення від сплати єдиного внеску у період з 14.04.2014р. по теперішній час, колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом б пункту 8 статті 14-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669-VII) розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI було доповнено пунктом 9-3.

Проте, пунктом 1 Закону України від 02 березня 2015 року № 219-VIII до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI внесено зміни, зокрема пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII вважати пунктом 9-4.

Пунктом 28 Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2016 року, виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону № 1669-VII.

Таким чином, вищевказані зміни до Закону № 2464-VI внесені Законом № 1669-VII, втратили чинність згідно із Законом № 911-VIII, з 01.01.2016 року.

З огляду на положення частини 1 статті 58 Конституції України та рішення Конституційного Суду України від лютого 1999 року у справі № 1-7/99 п. 28 розділу І Закону № 911 не має зворотної дії, тобто, зазначена норма Закону № 2464-VI проіснувала з 15 жовтня 2014 року до 1 січня 2016 року.

Разом з цим, як зазначалось вище недоїмка з єдиного внеску виникла за звітні періоди 2016 року (лютий 2016р.), спірна вимога податкового органу № Ю-4273-23 прийнята 07.04.2016 року, тобто, недоїмка виникла в період коли норма Закону № 2464-VI зі змінами внесеними Законом № 1669-VII щодо звільнення від виконання обовязків платника єдиного внеску, вже не діяла.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на час розгляду справи в судді першої інстанції, зазначена вимога була відкликана.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що відповідачем правомірно винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.04.2016 року № Ю-4273-23.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 р. у справі № 805/2374/16-а задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2016 р. у справі № 805/2374/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Красноармійський динасовий завод» до Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 07.04.2016 року № Ю-4273-23.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.А. Васильєва

ОСОБА_2