Справа № 442/2830/16-а,2-а/442/97/16
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 р. Справа № 876/4019/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0909/20911/16 від 25 березня 2016 року, складеної відносно позивача заступником начальника Львівської митниці ОСОБА_4; звільнення позивача від адміністративної відповідальності, передбаченої постановою у справі про порушення митних правил № 0909/20911/16 від 25 березня 2016 року; закриття адміністративної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що постанова та протокол у праві про порушення митних правил були винесені із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідають дійсним обставина справи, при прийнятті оскаржуваної постанови не дотримано процедуру розгляду та вирішення даної справи, не взято до уваги наявні докази, покази ОСОБА_1, чим було обмежено його права як учасника провадження.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивачем ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 0909/20911/16 від 25 березня 2016 року та закрити провадження у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач та його представник, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримали та просять її задовольнити.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить таку залишити без задоволення.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 8 МК України визначено принципи діяльності державної митної служби, а саме законності та презумпції невинуватості та єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України.

Встановлено, що 25 березня 2016 року заступник начальника Львівської митниці ДФС виніс постанову в справі про порушення митних правил № 0909/20911/16, на підставі якої позивача було визнано видним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, на суму 283739,16 грн. Постанову винесено на підставі матеріалів справи про порушення митних правил, розпочатої 11 березня 2016 року за ознаками вчиненного ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України.

З оскаржуваної постанови та протоколу № 0909/20911/16 від 11 березня 2016 року вбачається, що 01 лютого 2016 року стосовно позивача працівниками митного поста «Краковець» Львівської митниці ДФС було складено протокол про порушення митних правил № 0309/20909/16 за ознаками порушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення перемішуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно ст.ст. 90, 93, 102 Митного кодексу України та розділу 1 п. 4 наказу ДМСУ від 17.11.05 № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», даний автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, а саме перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленим у митний орган призначення до закінчення строку. Статтею 95 Митного Кодексу України визначено строки транзитних перевезень, а саме: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 1 ст. 381 Митного кодексу України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування, які постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави з метою транзиту через митну територію України без письмового декларування та внесення грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

При цьому, згідно з гл. 55 р. XII Митного кодексу України поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митного кодексу України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування, тощо).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Статтею 292 Митного кодексу України передбачено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо (відповідно до цього Кодексу, ПК України, інших законів України) щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано.

Згідно ст.293 Митного кодексу України передбачено, що особами, на яких покладається обов'язок зі сплати платежів у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних платежів - є особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

Відповідно до ч. 2 ст.193 Митного кодексу України у разі втрати або видачі без дозволу органу доходів і зборів товарів, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, перевізник зобов'язаний сплатити митні платежі, встановлені законом на імпорт зазначених товарів.

Статтею 485 Митного кодексу України регламентовано, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Встановлено, що протокол щодо ОСОБА_1 було складено у зв'язку з перевищенням позивачем строку доставки, встановленого ст.95 МК України товару - автомобіля марки Opel Calibra VIN W0L000085R9006933 р.н.з. RSA40ML, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення.

19 лютого 2016 року під час розгляду данного протоколу ОСОБА_1 пояснив, що зазначений автомобіль 31 жовтня 2014 року потрапив у ДТП внаслідок чого зазнав значних ушкоджень, а 11 грудня 2014 року позивач продав цей автомобіль невідомій особі в м.Самбір за 200 доларів США на металобрухт і місце знаходження автомобіля йому незнайоме, це ж підтвердив і в судовому засіданні при наданні пояснень.

Також встановлено, що сума несплачених позивачем митних платежів, відповідно до службової записки Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Львівської митниці ДФС від 16 лютого 2016 року № 289/13-70-25/46-ЕП становить 94579,72 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що постанова у справі про порушення митних правил № 0909/20911/16 від 25 березня 2016 року, складена відносно ОСОБА_1 заступником начальника Львівської митниці ОСОБА_4 відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 травня 2016 року в справі № 442/2830/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя: С. П. Нос

Судді: І. О. Яворський

ОСОБА_5

Ухвалу складено в повному обсязі 23 грудня 2016 року.