Справа № 520/11369/16-а
Суддя: Пучкова І. М.
Дата ухвалення: 2016-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

___________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/600/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2016 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.

за участю секретаря Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, у звязку з втратою годувальника.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що з червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, які працювали в оранах прокуратури, у частині перерахунку пенсії.

Дослідивши надані докази, вважає, що адміністративний позов є обгрунтований та підлягає частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 01 січня 1996 року перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, їй була призначена пенсія у звязку зі втратою годувальника відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» за № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року в редакції закону, що діяла на момент призначення пенсії, у розмірі 60% від чинної на той час заробітної плати чоловіка позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який перебував на посаді заступника прокурора Південно-Української транспортної прокуратури.

Рішенням управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси № 182423 від 05 вересня 2016 року позивачеві відмовлено у перерахунку, з посиланням на те, що з червня 2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається відповідно до окремих Законів, у тому числі, за Законом України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року за № 1789-ХІІ, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі, зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 08 липня 2011 № 3668-VІ), обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08 липня 2011 року до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, але, згідно з п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Така правова позиція підтверджується ст.ст. 22, 58 Конституції України, постановою ВСУ від 10 грудня 2013 року у справі № 21-348а13, а також практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00), у якій суд дійшов висновку, що право позивача на отримання грошового забезпечення має безумовний характер і не залежить від наявності фінансування з бюджету.

Пунктом 5 «Прикінцевих положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до окремих Законів, у тому числі, за Законом України «Про прокуратуру».

ОСОБА_1 була призначена пенсія з 01 січня 1996 року, при її перерахунку має застосовуватися норма, що діяла на момент призначення цієї пенсії, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру. Посилання відповідача на вимоги Закону № 213-VIII від 02 березня 2015 року у мотивувальній частині його рішення є необґрунтованими та неправомірними, так як нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є ч. 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які не зазнали змін у зв'язку з прийняттям Закону № 213-VIII від 02 березня 2015 року.

Ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. В рішеннях Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06 липня 1999 року (у справі щодо права на пільги) та № 5-рп/2002 від 20 березня 2002 року (у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій) вказано, що Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України, перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, поліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Зазначені висновки також підтверджуються правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року у справі № 21-348а13, від 17 грудня 2013 року у справі №21-445а13, від 06 жовтня 2015 року у справі № 127/11720/14-а.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому зміни, які були внесені Законом № 213-VIII від 02 березня 2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», щодо розміру пенсії у відсотках, стосуються також порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позов ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії підлягає задоволенню частково - лише з 05 вересня 2016 року, а не з 29 лютого 2016 року, оскільки пенсія є періодичним (щомісячним) платижем, і позивач щомісяця була обізнана з порушенням відповідачем його прав, однак на протязі встановленого законом строку до суду не звернулась.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 71, 94, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12 липня 2001року,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси про визнання неправомірними дії, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у Київському районі міста Одеси щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від середнього заробітку на підставі довідки, виданої прокуратурою Одеської області від 29 лютого 2016 року за № 284.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 60% від середнього заробітку на підставі довідки, виданої прокуратурою Одеської області від 29 лютого 2016 року за № 284, без обмеження граничного розміру пенсії та виплатити заборгованість з 05 вересня 2016 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Київського районного суду міста Одеси протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Пучкова І. М.