Справа № 820/4166/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2016 р. м. Київ К/800/50069/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Мойсюка М.І.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі - ГУ МВС) України в Харківській області про поновлення на посаді,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Фрунзеського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області, у званні старший лейтенант міліції. Наказами начальника ГУ МВС України в Харківській області від 25 березня 2013 року № 228 та від 08 травня 2013 року № 128о/с його звільнено з органів внутрішніх справ в запас за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114). Вважаючи своє звільнення незаконним, просив суд скасувати вказані накази і поновити на посаді.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено. Скасовано накази начальника ГУ МВС України в Харківській області від 25 березня 2013 року № 228 та від 08 травня 2013 року № 128о/с в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ. Поновлено позивача на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Фрунзеського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області.

У касаційній скарзі ГУ МВС України в Харківській області порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції і залишення в силі рішення суду першої інстанції. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, зокрема, вважає, що судами не взято до уваги норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут ОВС).

В запереченнях на скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін. Вказує, що судом апеляційної інстанції дотримано норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Фрунзеського районного відділу Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області, у званні старший лейтенант міліції.

Наказами начальника ГУ МВС України в Харківській області від 25 березня 2013 року № 228 та від 08 травня 2013 року № 128о/с ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх справ в запас за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення № 114.

Підставою звільнення позивача став висновок службового розслідування від 25 березня 2013 року в ході якого встановлено порушення службової дисципліни позивачем, що виразилось у порушенні вимог статті 7 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ», п.п. 2.2, 3.2 розділу ІІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 лютого 2012 року № 155. Під час розслідування встановлено, що ОСОБА_4, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 створив «штучну ситуацію» щодо причетності осіб до незаконного обігу наркотичних засобів з подальшим вимаганням та отриманням від зазначених осіб грошових коштів, порушив право на недоторканість житла, оскільки без відповідного дозволу суду проник у житло цих осіб.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача є правомірним, оскільки факт порушення ним службової дисципліни встановлено службовим розслідуванням, а порядок звільнення дотримано.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що порядок накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ порушено, оскільки ОСОБА_4 не був повідомлений про розпочате службове розслідування, не мав можливості скористатися своїми правами під час його проведення щодо надання пояснень, не був ознайомлений з висновками службового розслідування, а тому оскаржувані накази про його звільнення є протиправними.

Проте, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можливо.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно керувався Дисциплінарним статутом ОВС та Положенням №114.

За умовами статті 1 Дисциплінарного статуту ОВС службова дисципліна це - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно із підпунктом «є» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 1 цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного статуту ОВС).

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав доведеним факт вчинення проступку позивачем, оскільки за його участю створено «штучну ситуацію» щодо причетності осіб до незаконного обігу наркотичних засобів з подальшим вимаганням та отриманням від зазначених осіб грошових коштів, порушено право на недоторканість житла. Таким чином, позивачем порушено вимоги статті 10 Закону України «Про міліцію», статей 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV, п.п. 2.2, 4.1 (Розділ ІІІ) Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22 лютого 2012 року № 155.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту ОВС передбачено, що службове розслідування призначається з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Оцінюючи докази, які є у справі, в тому числі висновки службового розслідування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що суб'єкт владних повноважень, вирішуючи питання про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, врахував характер проступку, обставини, за яких його вчинено. Тому, відповідач, накладаючи на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

Посилання апеляційного суду на те, що порушення процедури проведення службового розслідування, а саме: не повідомлення про початок службового розслідування, не надання письмових пояснень ОСОБА_4 в ході проведення службового розслідування, не ознайомлення його з цим висновком, є підставою для скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на наступне.

Висновок службового розслідування є носієм доказової інформації про виявлені обставини, які свідчать про порушення позивачем службової дисципліни. Тобто документом, на підставі якого, керівником приймається відповідне рішення про застосування заходів дисциплінарного впливу до особи рядового і начальницького складу органу внутрішніх справ. Оцінка такого висновку, перевірка викладених у ньому певних обставин, надається судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі цього висновку.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач не спростував тих обставин, які доведені у висновку службового розслідування та встановлені судами при розгляді справи.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем вживалися заходи з метою відібрання пояснень та ознайомлення позивача з висновком службового розслідування. Проте, позивач від надання пояснень відмовився на підставі статті 63 Конституції України, а небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення (стаття 14 Дисциплінарного статуту ОВС; з висновками службового розслідування позивача не ознайомлено у зв'язку з тим, що він з 26 березня по 30 квітня 2013 року перебував на лікарняному.

За наведених обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції, який визнав доведеним вчинення позивачем дисциплінарного проступку, не було.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність рішень відповідача та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції має скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

З огляду на викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2013 року скасувати, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
М.І. Мойсюк
Ю.К. Черпак