Справа № 813/1998/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року № 813/1998/16
м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

судді Потабенко В.А.,

судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Тимчука С.І.,

представника відповідача Сабірова Р.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі по тексту ОСОБА_1 , позивач) до Національної поліції України (надалі по тексту НП України, відповідач 1), Департаменту кіберполіції Національної поліції України (надалі по тексту Департамент кіберполіції НП України, відповідач 2), в якій згідно заяви про уточнення позовних вимог просить суд:

-визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 20 квітня 2016 року №250 о/с про скасування пункту наказу Національної поліції України №156 о/с від 14.03.2016 року в частині призначення ОСОБА_1 , інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції;

-поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора Департаменту кіберполіції національної поліції України;

-стягнути з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 17.06.2016 року відкрито провадження у справі. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду, а в судовому засідання 23 грудня 2016 року проголошено вступну і резолютивну частини постанови.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що з 13.01.2015 року по 05.03.2016 року проходив службу в Збройних силах України. В період з 28.03.2015 року по 05.03.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичні операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Восени 2015 року згідно поданого рапорту командуванню Збройних сил України, позивач відбув у відрядження в м. Львів для здачі тестів для вступу до Національної поліції України. Успішно здавши тести та пройшовши в лютому місяці 2016 року в м. Києві співбесіду, наказом №156 о/с від 14.03.2016 року позивача було прийнято на службу в поліцію та призначено на посаду, зараховано слухачем на курси первинної професійної підготовки з терміном навчання з 14.03.2016 року по 20.07.2016 року. 19.04.2016 року позивача було офіційно звільнено з військової служби. 27.06.2016 року позивача було повідомлено, що наказом Національної поліції України №250 о/с скасовано пункт наказу Національної поліції України від 14 березня 2016 року №156 о/с у частині призначення ОСОБА_1 інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кеберполіції Департаменту кіберполіції Національної поліції України. Вважає вищевказаний наказ протиправний та прийнятий з порушенням норм чинного законодавства. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідачі - Національна поліція України, Департамент кіберполіції Національної поліції України проти позову заперечили, подали заперечення на позовну заяву та додаткові заперечення на позовну заяву, відповідно до яких зазначають, під час формування особової справи позивача відповідно до Порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 травня №377, співробітником сектору кадрового забезпечення Департаменту кіберполіції Національної поліції України станом на 29 березня 2016 року було виявлено факт проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України, про що негайно проінформовано рапортом керівника Департаменту кіберполіції та Департамент кадрового забезпечення Національної поліції України. Відповідно до ст.61 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України. Відтак, з метою недопущення порушення Закону України «Про запобігання корупції» Національною поліцією України винесено наказ від 20.04.2016 року №250 о/с, яким скасовано пункт наказу Національної поліції України від 14.03.2016 року №156 о/с у частині призначення ОСОБА_1 інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції. У зв`язку із цим, грошове забезпечення за період з 14 березня 2016 року по 20 квітня 2016 року позивачу не виплачувалося. Таким чином, на момент призначення позивача на посаду поліцейського 14.03.2016 року і під час перебування на службі в поліції, останній проходив службу у Збройних силах України, отримував грошове забезпечення та користувався усіма правами, визначеними Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що суперечить вимогам ст.66 Закону України «Про Національну поліцію» та ст.25 Закону України «Про запобігання корупції». Відтак, просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили суд позов із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти позову заперечив повністю з підстав наведених у запереченнях на позовну заяву та додаткових запереченнях на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач 2 Департамент кіберполіції Національної поліції України явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка ( ОСОБА_2 ), розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, із наступних підстав.

Судом встановлено, що з 13.01.2015 року по 05.03.2016 року позивач проходив службу в Збройних силах України. В період з 28.03.2015 року по 05.03.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичні операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Восени 2015 року згідно поданого рапорту командуванню Збройних сил України, позивач відбув у відрядження в м. Львів для здачі тестів на вступ до Національної поліції України.

Відповідно до наказу МВС України від 15 жовтня 2015 року №1251 «Про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад старших інспекторів, інспекторів і спеціальних агентів інформаційних технологій міжрегіонального територіального органу Департаменту кіберполіції Національної поліції України», наказом Національної поліції України від 14 березня 2016 року №156 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Депараменту кіберполіції Національної поліції України, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 посадовий оклад у розмірі 2500 грн., присвоївши спеціальне звання «лейтенант поліції».

Так, наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 30.03.2016 року №78 о/с, на підставі листа Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 01.03.2016 року №633/12/3/01-2016 «Про організацію первинної професійної підготовки (спеціалізації) працівників підрозділів департаменту кіберполіції НП» та наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 30.03.2016 року №195 «Про затвердження Положення про організацію навчального процесу на курсах первинної професійної підготовки (спеціалізації) працівників Департаменту кіберполіції ХНУВС» позивача зараховано слухачем центру післядипломної освіти Харківського національного університету внутрішніх справ за програмою первинної професійної підготовки (спеціалізації) працівників підрозділів Департаменту кіберполіції.

Однак, 17.05.2016 року, позивачу зі слів бухгалтера Харківського національного університету внутрішніх справ стало відомо, що його було звільнено наказом Національної поліції України.

31.05.2016 року позивач направив звернення до Національної поліції України. 27.06.2016 року позивачем було отримано відповідь відповідно до якої, з метою недопущення порушення Закону України «Про запобігання корупції» Національною поліцією України винесено наказ від 20.04.2016 року №250 о/с, яким скасовано пункт наказу Національної поліції України від 14.03.2016 року №156 о/с у частині призначення ОСОБА_1 інспктром відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції.

Водночас, згідно витягу із наказу Міністерства оборони України №110 від 19.04.2016 року, ОСОБА_1 , заступника командира мінометної батареї по роботі з особовим складом 3 механізованого батальйону, звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 №43 від 26.03.2016 року, вважати таким, що з 19 квітня 2016 року справи та посаду здав. З 19.04.2016 року виключити зі списків особового складу частини.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Закон України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про національну поліцію», призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу. Призначення на посади курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, здійснюють керівники таких закладів.

Статтею 48 Закону України «Про Національну поліцію» передбачений порядок призначення на посади поліцейських, а саме: призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону. Накази про зарахування поліцейських курсантами, слухачами денної форми навчання до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, є підставою для звільнення таких осіб зі штатних посад, які вони займають в органах (закладах, установах) поліції. Випускники вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, після закінчення навчання призначаються на посади в органах (закладах, установах) поліції наказами посадових осіб поліції, зазначених у статті 47 цього Закону. Перед вибуттям до нового місця служби поліцейський має здати посаду: здати всю службову документацію, спеціальні засоби, зброю, матеріальні цінності, закріплені за поліцейським, не пізніше ніж через місяць від дня одержання органом (закладом, установою) витягу з наказу про переміщення по службі. До зазначеного строку не зараховується час перебування поліцейського у відпустці, відрядженні, на лікарняному.

Відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України «Про Національну поліцію», службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Як вбачається із матеріалів справи, наказом Національної поліції України від 14 березня 2016 року №156 о/с ОСОБА_1 було призначено на посаду інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Депараменту кіберполіції Національної поліції України, установивши йому відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 посадовий оклад у розмірі 2500 грн., присвоївши спеціальне звання «лейтенант поліції».

Згідно ч.1 та ч.2 ст.61 Закону України «Про Національну поліцію», на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України. Не може бути поліцейським:

1)особа, визнана недієздатною або обмежено дієздатною особою;

2)особа, засуджена за умисне вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину, у тому числі судимість якої погашена чи знята у визначеному законом порядку;

3)особа, яка має непогашену або незняту судимість за вчинення злочину, крім реабілітованої;

4)особа, щодо якої було припинено кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав;

5)особа, до якої були застосовані заходи адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією;

6)особа, яка відмовляється від процедури спеціальної перевірки під час прийняття на службу в поліції або від процедури оформлення допуску до державної таємниці, якщо для виконання нею службових обов`язків потрібен такий допуск;

7)особа, яка має захворювання, що перешкоджає проходженню служби в поліції. Перелік захворювань, що перешкоджають проходженню служби в поліції, затверджується Міністерством внутрішніх справ України спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;

8)особа, яка втратила громадянство України та/або має громадянство (підданство) іноземної держави, або особа без громадянства;

9) особа, яка надала завідомо неправдиву інформацію під час прийняття на службу в поліції.

Відповідно до ст.66 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський не може під час проходження служби займатися іншою оплачуваною діяльністю, крім науково-педагогічної, наукової або творчої.

Згідно ст.25 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється:

-займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України;

-входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Обмеження, передбачені частиною першою цієї статті, не поширюються на депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад (крім тих, які здійснюють свої повноваження у відповідній раді на постійній основі), членів Вищої ради юстиції (крім тих, які працюють у Вищій раді юстиції на постійній основі), народних засідателів і присяжних.

Відтак, суд відзначає, що при призначенні позивача на посаду інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Депараменту кіберполіції Національної поліції України, у відповідачів не було жодних застережень чи обмежень щодо ОСОБА_1 , що підтверджується наказом Національної поліції України від 14.03.2016 року №156 о/с. Більше того, позивача було зараховано слухачем центру післядипломної освіти Харківського національного університету внутрішніх справ за програмою первинної професійної підготовки (спеціалізації) працівників підрозділів Департаменту кіберполіції.

Водночас, як стверджується представником Національної поліції України та показаннями свідка ОСОБА_2 підставою прийняття наказу Національної поліції України від 20 квітня 2016 року №250 о/с про скасування пункту наказу Національної поліції України №156 о/с від 14.03.2016 року в частині призначення ОСОБА_1 , інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції стало те, що на час призначення на посаду поліцейського, позивач проходив службу у Збройних Силах України.

Разом з тим, 25 березня 2016 року вступив в дію Указ Президента України №115/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 року №15» . На підставі цього Указу Президента України, наказом №43 від 26.03.2016 року командира Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, позивача було звільнено в запас.

Окрім цього, суд звертає увагу, що жодного службового розслідування по дану факту «проходження служби ОСОБА_1 у Збройних силах України на час призначення на посаду поліцейського» не було проведено, відтак жодних осіб не було притягнуто до відповідальності, що підтверджується в поясненнях представника Національної поліції та свідка ОСОБА_2 .

Додатково суд зазначає, що позивача було відраховано зі складу слухачів Харківського національного університету внутрішніх справ з 08.06.2016 року наказом №158 о/с від 10.06.2016 року. Підставою відрахування став наказ Національної поліції України від 20.04.2016 року №250 о/с. Таким чином з вищевказаного наказу випливає, що позивач до 08.06.2016 року рахувався слухачем Харківського національного університету внутрішніх справ, хоча ще наказом від 20.04.2016 року №250 о/с був звільнений з органів поліції.

Більше того, статтею 77 Закону України «Про Національну поліцію» визначені підстави звільнення зі служби в поліції, зокрема поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється:

1)у зв`язку із закінченням строку контракту;

2)через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції;

3)за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції;

4)у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

5)через службову невідповідність;

6)у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

7)за власним бажанням;

8)у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій);

9)у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі;

10)у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення;

11)у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Однак, жодна з вищевказаних підстав звільнення зі служби в поліціє не зазначена як підстава звільнення позивача в оскаржуваному наказі Національної поліції України від 20 квітня 2016 року №250 о/с про скасування пункту наказу Національної поліції України №156 о/с від 14.03.2016 року в частині призначення ОСОБА_1 , інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції.

Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування наказу Національної поліції України від 20 квітня 2016 року №250 о/с про скасування пункту наказу Національної поліції України №156 о/с від 14.03.2016 року в частині призначення ОСОБА_1 , інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції, оскільки такий не відповідає критеріям, встановленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що судом встановлено протиправність звільнення позивача зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції Національної поліції України з 20.04.2016 року.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника. У відповідності до ч. 3 п. 2 даного Порядку, збереження заробітної плати «у всіх інших випадках», до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством. - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до Наказу МВС №260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням суми заробітної плати за фактично відпрацьовані 2 місяці на число календарних днів за цей період.

Відповідно до оскаржуваного наказу від 20.04.2016 року №250 о/с, позивача було звільнено зі служби в поліції 20.04.2016 року.

В матеріалах справи міститься довідка про грошове забезпечення позивача від 07.11.2016 року №49/16.

Середньоденний розмір грошового забезпечення позивача складає - 101,05 грн.

З огляду на вищевикладене та враховуючи кількість календарних днів у відповідні періоди, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить з 20.04.2016 року по 23.12.2016 року: 101,05 * 248 (кількість календарних днів за період з 20.04.2016 року по 23.12.2016 року) = 25 060 (двадцять п`ять тисяч шістдесят) грн. 40 коп.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, позивач був поставлений на облік в державний центр зайнятості Пустомитівського району, відтак позивачу було нараховано соціальну допомогу у сумі 909,00 грн. та 773,33 грн.

Більше того, згідно долучених до матеріалів справи розрахунків, позивачу було виплачено Військовою частиною НОМЕР_2 / НОМЕР_3 грошових виплат на суму 12 780,68 грн.

Таким чином, із урахуванням отриманих позивачем грошових виплат до виплати підлягає сума у розмірі 10 597 (десять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн. 39 коп., з якої повинні бути утримані всі обов`язкові платежі та збори, що підлягають відрахуванню з заробітної плати.

Водночас, згідно з п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача та стягнення грошового забезпечення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 цієї ж статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п.53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 20 квітня 2016 року №250 о/с про скасування пункту наказу Національної поліції України №156 о/с від 14.03.2016 року в частині призначення ОСОБА_1 , інспектором відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції.

Поновити ОСОБА_1 в Національній поліції України на посаді інспектора відділу протидії кіберзлочинам у Львівській області Карпатського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції Національної поліції України з 20 квітня 2016 року.

Стягнути з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 10 597 (десять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн. 39 коп. без урахування сум обов`язкових до сплати податків та внесків.

Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 3 031 (три тисячі тридцять одна) грн. 50 коп. звернути до негайного виконання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 21 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Головуючого суддя Сакалош В.М.

Суддя Потабенко В.А.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлений 26 грудня 2016 року.