Справа № 524/6305/16-а
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/6305/16-а
Провадження 2-а/524/371/16
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

19.12.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Нестеренка С.Г., при секретарі Бельченко Н.Л., з участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, відповідача інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України ОСОБА_3, представника відповідача ДПП НП України ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України ОСОБА_3, Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України про визнання протиправними дій по ухваленню постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року до суду звернувся ОСОБА_1 із вказаним адміністративним позовом.

Зазначив, що 09 серпня 2016 року о 05.40 год. в м. Кременчуці по вул. Пугачова, 42 керуючи транспортним засобом DAF FT CF 85/410, р/н НОМЕР_1 та був зупинений відповідачем, котрий склав відносно нього постанову, в якій було зазначено, що він (позивач) нібито не виконав вимогу дорожнього знаку 3.15 (проїзд вантажних автомобілів заборонено), чим порушив розділ 33 ПДР України додаток 3, внаслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, оскільки не порушив розділ 33 ПДР України, дотримався всіх правил та вимог дорожнього руху щодо знаків, які забороняють або обмежують проїзд вантажних автомобілів.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд визнати незаконними дії поліцейського та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДР № 120353 від 09 серпня 2016 року.

Ухвалою суду від 07 листопада 2016 року до участі у справі було залучено відповідачем - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позовній заяві. Зазначив, що ОСОБА_1 притягли до адміністративної відповідальності за не виконав вимогу дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує ... т, заборонено» - забороняється рух транспортних засобів, у тому числі їх составів, загальна фактична маса яких перевищує зазначену на знакові. Хоча насправді, в місці де рухався позивач розташований дорожній знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» - забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Відповідач - інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України ОСОБА_3, представник відповідача ДПП НП України ОСОБА_4 заперечували проти задоволення позову. Пояснили, що поліцейський не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих йому законом повноважень, наполягали на тому, що ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.15.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно зі ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку з ч. 1 тієї самої статті, з якої випливають, що захист прав та інтересів юридичних осіб, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно правових відносин.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 1 ч. 1 ст. 17 згаданого Кодексу України до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України). Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає особу, на яку покладається тягар доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Заявлені відповідачі не зявились в судове засідання , ігнорували вимогу суду про необхідність надання матеріалів адміністративного провадження, письмових заперечень , доказів, доводів і спростувань позовних вимог не надали, тому суд вирішив спір на підставі доказів, що були надані позивачем.

Судом достовірно встановлено, що позивач 09 серпня 2016 року близько 05.40 год., керуючи автомобілем DAF FT CF 85/410, р/н НОМЕР_1, рухався в м. Кременчуці по вул. Пугачова, 42 та був зупинений відповідачем, котрий склав стосовно нього постанову серії ДР № 120353, в якій було зазначено, що він ( позивач ) не виконав вимогу дорожнього знаку 3.15 (проїзд вантажних автомобілів заборонено), чим порушив розділ 33 ПДР України додаток 3, внаслідок чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Копія постанови була вручена позивачеві на місці його складання та ухвалення під розпис. Права та обов'язки відповідачем були роз'яснені позивачеві.

У постанові фактично описане правопорушення, яке регулюється дорожнім знаком 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», а фактично в постанові помилково вказано, що позивач не виконав вимогу дорожнього знаку 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує ... т, заборонено».

Таким чином, правопорушення з описом відповідно до знаку 3.15 ПДР позивач не вчинював. До того ж, з повідомлення т.в.о. начальника УПП у м. Кременчуці ОСОБА_5 від 10 серпня 2016 року за № 5480/41/25/01-2016 постає, що підприємство, де працює позивач, має виробничу базу, куди і направлявся позивач.

Відповідачі не подали належні і допустимі докази на спростування встановлених обставин, на підтвердження правомірності дій при ухваленні стосовно позивача постанови.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху було безпідставним, а тому вказану постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки відповідач не вчинив жодних неправомірних дій стосовно позивача.

Крім того, необхідно стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України судовий збір на користь держави у розмірі 1378 грн. (станом на день подання позову).

Керуючись ст.ст. 287 - 289 КпАП України, ст.ст. 17, 19, 69, 70, 71, 158-163, 171-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ДР № 120353 від 09 серпня 2016 року, ухваленої інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України ОСОБА_3, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. на користь держави.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України судовий збір на користь держави у розмірі 1378 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Повний текст постанови виготовлено 23 грудня 2016 року.

Суддя: