Справа № 344/13904/16-а
Суддя: Домбровська Г. В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/664/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Домбровської Г.В.

при секретарі с/з: Устинській Н.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю

третя особа Управління державної архітектурно-будівельної інспекції

в Івано-Франківській області

про скасування постанови у справі про адміністративне

правопорушення

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И

ОСОБА_3 (надалі - також «Позивач») звернувся до Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю (надалі - також «Відповідач»), третя особа - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, про скасування постанови Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду №212-9/006/40-212-10/5744 від 16 червня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Представником Позивача подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанову Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду №212-9/006/40-212-10/5744 від 16 червня 2016 року прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, без врахування всіх обставин та невірного застосування норм чинного законодавства, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

Як зазначено Позивачем в позовній заяві, ним не було порушено вимог чинного земельного законодавства та законодавства в сфері будівництва, оскільки всі необхідні дозвільні документи на будівельні роботи отримано Позивачем у встановленому чинним законодавством порядку.

Відповідач - Департамент державного архітектурно-будівельного контролю, - явку уповноваженого представника до суду повторно не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Письмового відношення Відповідача до заявлених позовних вимог до суду не надходило.

Третя особа - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, - явку уповноваженого представника до суду повторно не забезпечило, про причини неявки суду не сповістило, про дату та час судового засідання повідомлене належним чином. Письмового відношення Третьої особи до заявлених позовних вимог до суду не надходило.

Відповідно до частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В С Т А Н О В И В:

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані:

доручати виконання окремих видів проектних і будівельних робіт особам, які мають відповідну ліцензію;

обирати виконавців робочої документації для будівництва з додержанням вимог статті 8 цього Закону;

забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою;

не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону;

поінформувати у триденний строк місцеві органи охорони пам'яток історії та культури про нововиявлені під час будівельних робіт об'єкти, що мають антропологічне, археологічне, естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення;

не включати до завдання на проектування вимог, що суперечать вимогам законодавства України, затвердженій містобудівній документації, державним нормам, стандартам і правилам.

Замовники, крім виконання обов'язків, зазначених у частині першій цієї статті, також зобов'язані передавати один комплект проектної документації, за якою збудовано об'єкт архітектури, власникові такого об'єкта для постійного зберігання (стаття 27 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Затвердження проектної документації на будівництво об'єктів, що споруджуються із залученням бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії, здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 6 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - також «КУпАП») виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів I категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот п'ятдесяти до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Діяння, передбачені частиною шостою цієї статті, вчинені щодо об'єктів III категорії складності, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 8 статті 96 КУпАП).

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

16 червня 2016 року головним інспектором будівельного нагляду відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України Агапін В.В. винесено Постанову №212-9/006/40-212-10/5744 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності і на підставі частини 8 статті 96 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Вищевказану Постанову №212-9/006/40-212-10/5744 по справі про адміністративне правопорушення від 16 червня 2016 року ОСОБА_3 вважає протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Як зазначено в Постанові №212-9/006/40-212-10/5744 по справі про адміністративне правопорушення від 16 червня 2016 року, цільове призначення земельної ділянки не відповідає її забудові; будівельні роботи проводяться з порушенням вимог ДБН, а саме - будівельні роботи виконуються без підтвердження належної якості попередньо виконаних робіт і без складання актів на закриття прихованих робіт; на об'єкті відсутні виконавчі схеми, загальний журнал робіт, журнали спеціальних робіт; закінчений будівництвом об'єкт не відповідає затвердженій проектній документації.

При цьому, як встановлено Судом, перед початком здійснення робіт з реконструкції частини адміністративно-відпочинкової будівлі під заклад ресторанного господарства за адресою по АДРЕСА_1, Позивачем у березні 2016 року було погоджено та затверджено проектну документацію (проект) на реконструкцію вказаного об'єкта містобудування (а.с. 11); 05 квітня 2016 року отримано Декларацію на початок виконання будівельних робіт щодо реконструкції частини адміністративно-відпочинкової будівлі під заклад ресторанного господарства за адресою по АДРЕСА_1 (декларація зареєстрована та погоджена управлінням ДАБІ за № ІФ63) (а.с. 12-14); 04 травня 2016 року отримано від Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Декларацію про готовність до експлуатації об'єкта - реконструкції частини адміністративно-відпочинкової будівлі під заклад ресторанного господарства за адресою по АДРЕСА_1, який належить до І-ІІІ категорії складності (а.с. 15-20).

Крім того, як випливає зі змісту пунктів 17, 18 Декларації про готовність до експлуатації об'єкта - реконструкції частини адміністративно-відпочинкової будівлі під заклад ресторанного господарства за адресою по АДРЕСА_1, який належить до І-ІІІ категорії складності (а.с. 19) на об'єкті виконані всі передбачені проектною документацією згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами роботи, у тому числі щодо доступності для мало мобільних груп населення. Обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку. Заходи з охорони праці, забезпечення вибухобезпеки, пожежної безпеки, охорони навколишнього природного середовища і антисейсмічні заходи, передбачені проектом, проведені в повному обсязі.

За таких обставин, враховуючи наявність вищевказаних документів, які відповідно до вимог чинного законодавства України є підставою для здійснення відповідних будівельних робіт, а також наявність у Позивача отриманої Декларації про готовність до експлуатації об'єкта - реконструкції частини адміністративно-відпочинкової будівлі під заклад ресторанного господарства за адресою по АДРЕСА_1, який належить до І-ІІІ категорії складності, якою підтверджено відповідність об'єкту вимогам закону, Суд приходить до висновку про відсутність в діях Позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 96 КУпАП.

Крім того, згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

При цьому, Суд звертає особливу увагу на те, що в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб'єкта владних повноважень у правовідносинах щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб'єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб'єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Так, Суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суб'єкт владних повноважень - Відповідач, - повинен системно застосовувати положення законодавства та конкретних обставин кожної справи.

Враховуючи вищевикладене, посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, а також посилання на докази та конкретні обставини, які були враховані інспектором при прийнятті рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В іншому випадку, в разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які, у відповідності до статті 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Оскаржувана постанова №212-9/006/40-212-10/5744 по справі про адміністративне правопорушення від 16 червня 2016 року не містить посилань на перелічені статтею 251 КУпАП, докази вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 8 статті 96 КУпАП, оскільки такі посилання в даній постанові відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, в даній адміністративній справі не було виконано обов'язку доказування правомірності прийнятої постанови у справі про адміністративне правопорушення, не надано належних доказів на підтвердження правомірності даної постанови та самого факту вчинення позивачем відповідного адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про те, що постанова №212-9/006/40-212-10/5744 по справі про адміністративне правопорушення від 16 червня 2016 року не може вважатися мотивованою, а тому підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_3 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, Суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, відповідно до положень КУпАП винесена Відповідачем оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена як в адміністративному, так і в судовому порядку.

При цьому правом вибору способу захисту своїх прав та способу оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення наділено особу, щодо якої винесено дану постанову.

Відповідно до статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, повноваження щодо закриття справи про адміністративне правопорушення входить до безпосередньої компетенції органу (посадової особи) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

В той же час, Позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення в порядку адміністративного судочинства.

Повноваження адміністративного суду щодо розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначено Кодексом адміністративного судочинства України та, зокрема, статтею 162 даного Кодексу.

При цьому, до компетенції адміністративного суду не входить повноваження щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому в задоволенні вимоги про закриття справи про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є частково обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню частково.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 99, 100, 128, 158-163, 171-2, 254 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати Постанову №212-9/006/40-212-10/5744 головного інспектора будівельного нагляду відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду Державної архітектурно-будівельної інспекції України Агапіна В.В. від 16 червня 2016 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 8 статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Домбровська Г.В.