Справа № 826/13135/14
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Київ К/800/26528/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В.,

здійснивши в касаційному порядку попередній розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної пенітенціарної служби України, Національного агентства України з питань державної служби, Кабінету Міністрів України про визнання протиправними розпоряджень, наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою позивача на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного адміністративного суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення в частині поновлення його на службі в Державній пенітенціарної служби.

Посилався на те, що апеляційний суд мав всі правові підстави вирішити вимогу про поновлення його не лише на посаді, а й на службі..

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено. Постановляючи таке рішення, апеляційний суд виходив з того, що при розгляді справи вирішені всі позовні вимоги, в тому числі й поновлення ОСОБА_4 на посаді.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2015 року, яка набрала законної сили, позивач, звертаючись до суду, з урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати протиправними дії Кабінету Міністрів України щодо призначення службового розслідування стосовно ОСОБА_4 шляхом направлення Прем'єр-міністром України службової записки від 7 липня 2014 року №25332/1/1-14; прийняття розпорядження від 7 липня 2014 року №627-р «Про відсторонення ОСОБА_4 від виконання повноважень за посадою Голови Державної пенітенціарної служби України»; визнати протиправними та скасувати: наказ Національного агентства України з питань державної служби від 17 липня 2014 року № 108 «Про проведення службового розслідування»; акт службового розслідування від 31 липня 2014 року; розпорядження Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року № 683-р «Про звільнення ОСОБА_4 з посади Голови Державної пенітенціарної служби України»; наказ Державної пенітенціарної служби України від 14 серпня 2014 року № 118 о/с про його звільнення; поновити на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, скасувати наказ Державної пенітенціарної служби України від 15 серпня 2014 року №119 о/с про його звільнення з органів внутрішніх справ, поновити на службі в Державній пенітенціарній службі України.

Судовими рішеннями Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним акту службового розслідування закрито, в решті в задоволенні позову відмовлено.

Київським апеляційним адміністративним судом рішенням від 26 березня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нову постанову про задоволення позову частково. Визнано протиправними і скасовані розпорядження Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року №683-р «Про звільнення ОСОБА_4 з посади Голови Державної пенітенціарної служби», накази Голови Державної пенітенціарної служби України від 14 серпня 2014 року №118 о/с та від 15 серпня 2014 року №119 о/с. Поновлено позивача на посаді Голови Державної пенітенціарної служби України, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу з 7 серпня 2014 року по 26 березня 2015 року у розмірі 104 112,26 грн. У решті в задоволенні позову відмовлено.

Тобто, позивача поновлено на посаду, яку він обіймав до звільнення.

Виходячи із встановлених обставин та норм процесуального права, апеляційний суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав до ухвалення додаткового судового рішення, оскільки по всіх позовних вимогах прийнято рішення.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок суду не спростовують і не дають підстав вважати рішення суду таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

Ю.Й. Рецебуринський

І.В. Штульман