Справа № 826/11229/16
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурні інвестиційні проекти» до Головного управління ДФС у м.Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 жовтня 2016 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурні інвестиційні проекти» до Головного управління ДФС у м.Києві про скасування податкового повідомлення-рішення задоволено повністю, скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м.Києві від 13 липня 2016 року №.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів неправильного застосування норм матеріального права та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт обґрунтовує відсутністю належних підстав для зміни балансової вартості об'єктів нерухомого майна на 29 грудня 2014 року та бази оподаткування ПДВ за березень 2015 року, у зв'язку з чим позивачем занижено базу оподаткування на 58960113,00 грн., що призвело до заниження суми податкових зобов'язань з ПДВ на 11792023,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 27 травня 2016 року по 16 червня 2016 року посадовими особами податкового органу на підставі направлень від 27 травня 2016 року була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року, якою встановлено порушення позивачем п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188 ПК України, що призвело до заниження позивачем суми податку на додану вартість на 11792023,00 грн., в тому числі за березень 2015 року на 11792023,00 грн.

Наведені висновки відображені в акті перевірки від 24 червня 2016 року №547/26-15-14-06-02/32162871, на який позивачем подано заперечення вих.№85-2016 від 02 липня 2016 року та додатково 08 липня 2016 року із супровідним листом №87-2016 надано копії первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ «Ф.К. Титан», за наслідком розгляду яких листом ГУ ДФС у м.Києві від 08 липня 2016 року №15413/10/26-15-14-06-02 заперечення платника податків залишено без задоволення, а висновки акта перевірки - без змін.

На підставі акту перевірки від 24 червня 2016 року №547/26-15-14-06-02/32162871 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 13 липня 2016 року №, яким збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 14740029,00 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями - 11792023,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 2948006,00 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позивачем доведено правомірність проведення переоцінки інвестиційної нерухомості до рівня ринкової справедливої вартості на підставі звітів про оцінку майна, складених ТОВ «Ф.К.Титан», а тому при визначенні бази оподаткування податком на додану вартість об'єктів нерухомості (активів ІСІ) з вартості таких активів, визначеної з урахуванням звітів про оцінку майна незалежного оцінювача, товариство діяло у відповідності до норм чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, Законом України «Про інститути спільного інвестування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який спрямований на забезпечення залучення та ефективного розміщення фінансових ресурсів інвесторів і визначає правові та організаційні основи створення, діяльності, припинення суб'єктів спільного інвестування, особливості управління активами зазначених суб'єктів, встановлює вимоги до складу, структури та зберігання таких активів, особливості емісії, обігу, обліку та викупу цінних паперів інститутів спільного інвестування, а також порядок розкриття інформації про їх діяльність.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 9.1.3 п.9.1 ст.9 ПК України податок на додану вартість віднесено до загальнодержавних податків.

Об'єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) (п.185.1 ст.185 ПК України).

Згідно пп.14.1.191 п.14.1 ст.14 ПК України постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів. При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Відповідно до п.п.1, 10 ст.1 Закону України «Про інститути спільного інвестування» активи інституту спільного інвестування - сформована за рахунок коштів спільного інвестування сукупність майна, корпоративних прав, майнових прав і вимог та інших активів, передбачених законами та нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; інститут спільного інвестування - корпоративний або пайовий фонд.

Згідно ч.4 ст.48 вказаного Закону активи венчурного фонду можуть повністю складатися з коштів, нерухомості, корпоративних прав, прав вимоги та цінних паперів, що не допущені до торгів на фондовій біржі.

Частинами 1, 5, 6 ст.63 Закону України «Про інститути спільного інвестування» передбачено, що компанія з управління активами - господарське товариство, створене відповідно до законодавства у формі акціонерного товариства або товариства з обмеженою відповідальністю, яке провадить професійну діяльність з управління активами інституційних інвесторів на підставі ліцензії, що видається Комісією. Компанія з управління активами здійснює управління активами інституту спільного інвестування.

Компанія з управління активами може одночасно здійснювати управління активами кількох інститутів спільного інвестування. У відносинах з третіми особами компанія з управління активами пайового фонду повинна діяти від власного імені, в інтересах учасників такого фонду та за його рахунок або в разі недостатності коштів фонду - за власний рахунок.

Бухгалтерський та податковий облік операцій і результатів діяльності із спільного інвестування, які проводяться компанією з управління активами через пайовий фонд, здійснюється компанією з управління активами окремо від обліку операцій та результатів її господарської діяльності та обліку операцій і результатів діяльності інших інститутів спільного інвестування, активи яких перебувають в її управлінні (ч.1 ст.43 Закону України «Про інститути спільного інвестування»).

З наявних в матеріалах справи копій акту перевірки позивача та проспектів емісії інвестиційних сертифікатів пайових закритих недиверсифікованих венчурних інвестиційних фондів вбачається, що позивач протягом періоду, що перевірявся, здійснював управління активами ІСІ пайових закритих недиверсифікованих венчурних інвестиційних фондів «Прем'єрний» та «Міжрегіональний венчурний фонд» на підставі відповідної ліцензії на провадження професійної діяльності на фондовому ринку - діяльності з управління активами інституційних інвесторів.

В активах ПЗНВІФ «Прем'єрний», управління якими здійснювало ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти», знаходилась житлова та комерційна нерухомість, а саме 20 квартир та 6 паркувальних місць, що знаходяться за адресою: м.Дніпропетровськ, просп.Кірова, буд.16, та у ПЗНВІФ «МВФ» - 158 квартир, 9 нежитлових приміщень комерційного призначення та 119 паркувальних місць, що також знаходяться за адресою: м.Дніпропетровськ, просп.Кірова, буд.16, та відповідно до вимог ст.43 Закону України «Про інститути спільного інвестування», комерційна нерухомість (паркувальні місця і нежитлові приміщення) обліковувались у 2014 році на окремих балансах ПЗНВІФ «Прем'єрний» та ПЗНВІФ «МВФ».

30 серпня 2010 року між ПАТ «ВТБ Банк» та позивачем, що діяв як компанія з управління активами ІСІ ПЗНВІФ «Прем'єрний» і ПЗНВІФ «МВФ», укладено кредитні договори №12 та №13, з метою забезпечення виконання зобов'язань по яким між ПАТ «ВТБ Банк» (іпотекодержатель) та ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» (іпотекодавець) були укладені іпотечні договори від 03 червня 2011 року, від 06 червня 2011 року, від 07 червня 2011 року, від 31 січня 2012 року, від 26 грудня 2012 року, від 07 червня 2012 року, від 31 січня 2012 року, за умовами яких перелічені вище об'єкти нерухомості були передані в іпотеку ПАТ «ВТБ Банк».

У зв'язку з невиконанням позивачем своїх зобов'язань за кредитними договорами від 30 серпня 2010 року №12 та №13, ПАТ «ВТБ Банк» надіслав на адресу ТОВ «ВІП» листи-вимоги від 07 жовтня 2014 року №7377/1-2 та №7378/1-2, в яких вимагав негайно погасити кредитні заборгованості та попередив, що у разі непогашення заборгованостей у встановлений строк банком буде ініційоване примусове звернення стягнення на предмети іпотек.

З метою визначення об'єктивної вартості чистих активів ІСІ станом на кінець 2014 року позивач прийняв рішення про визначення справедливої (ринкової) вартості об'єктів нерухомості, що входила до складу активів ІСІ ПЗНВІФ «Прем'єрний» і ПЗНВІФ «МВФ», та залучив на договірних засадах незалежного оцінювача майна - ТОВ «Ф.К.Титан», який обслуговував діяльність відповідних ІСІ на підставі сертифікату суб'єкта оціночної діяльності №15365/13, виданого Фондом державного майна України 17 жовтня 2013 року, строком дії з 17 жовтня 2013 року по 17 жовтня 2016 року.

14 жовтня 2013 року між ТОВ «Ф.К.Титан» (виконавець) та ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» (замовник) укладено договір №14/10, за умовами якого виконавець зобов'язується за плату надавати замовнику послуги, передбачені пунктом 1.2 цього договору, а замовник зобов'язується оплачувати належним чином надані послуги. Послуги надаються виконавцем замовнику, який діє від власного імені як компанія з управління активами за рахунок та в інтересах таких інститутів спільного інвестування: пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Міжрегіональний венчурний фонд», пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Прем'єрний». Виконавець зобов'язується в порядку, передбаченому цим договором, надавати замовнику послуги щодо проведення оцінки майна (у тому числі нерухомого) у випадках, передбачених чинним законодавством на вимогу замовника, та надання звіту про оцінку за результатами такої оцінки. Надання зазначених у пункті 1.2 цього договору послуг здійснюється протягом строку дії цього договору.

Пунктами 4.1, 4.3 договору визначено, що послуги, передбачені пунктом 1.2 цього договору, мають надаватися виконавцем замовнику після укладання додаткової угоди до цього договору. В такій угоді повинні бути зазначені: опис майна, що підлягає оцінці; мета, з якою проводиться оцінка; вид вартості майна, що підлягає визначенню; дата оцінки; строк виконання робіт з оцінки майна; розмір і порядок оплати робіт. Звіт складається та підписується виконавцем після завершення оцінки і надається замовнику Виконавцем при підписанні акту прийому-передачі робіт відповідно до вимог чинного законодавства.

Укладений договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31 грудня 2015 року. Права та обов'язки сторін щодо надання послуг та здійснення розрахунків виникають не раніше моменту підписання додаткової угоди до цього договору (п.6.1 договору).

19 грудня 2014 року між ТОВ «Ф.К.Титан» та ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» укладено додаткові угоди №5 та №6 до договору №14/10 від 14 жовтня 2013 року, за умовами яких ТОВ «Ф.К.Титан» зобов'язувалося надати послуги з незалежної оцінки об'єктів нерухомого майна, розташованих в житловому будинку за адресою: м.Дніпропетровськ, просп.Кірова, буд.16, а саме: квартир (загальною кількістю 159 одиниць), приміщень паркінгу (120 паркомісць), приміщень комерційного призначення (загальною кількістю 9 одиниць) (додаткова угода №5 від 19 грудня 2014 року) та квартир (загальною кількістю 20 одиниць) і приміщень паркінгу (6 паркомісць) (додаткова угода №6 від 19 грудня 2014 року).

Пунктами 1.2-1.4 цих додаткових угод визначено, що оцінка зазначеного майна проводиться з метою визначення ринкової вартості майна для продажу та цілей оподаткування; вид вартості, яка підлягає визначенню, - ринкова; оцінка майна здійснюється за рахунок та в інтересах ПЗНВІФ «Прем'єрний» і ПЗНВІФ «МВФ», до складу активів яких придбані зазначені об'єкти нерухомого майна, та управліннями активами яких здійснює ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти».

Згідно п.2.1, 4.3.5 зазначених додаткових угод, вартість робіт становить 18350,00 грн. (додаткова угода №5) та 1650,00 грн. (додаткова угода №6), виконавець зобов'язується визначити вартість кожного об'єкта оцінки станом на 29 грудня 2014 року.

За наслідком наданих згідно додаткових угод №5 та №6 від 19 грудня 2014 року до договору №14/10 від 14 жовтня 2013 року оціночних послуг ТОВ «Ф.К.Титан» складено акти виконаних робіт (послуг) від 29 грудня 2014 року на суми 18350,00 грн. і 1650,00 грн., а також звіти про незалежну оцінку №29/12 і №29/12-1 від 29 грудня 2014 року.

Здійснення розрахунків за надані ТОВ «Ф.К.Титан» послуги підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень від 23 лютого 2015 року №2132 і №2133.

З урахуванням складених ТОВ «Ф.К.Титан» звітів про незалежну оцінку №29/12 і №29/12-1 від 29 грудня 2014 року ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» станом на 29 грудня 2014 здійснено переоцінку (дооцінку/уцінку) активів ПЗНВІФ «МВФ» та ПЗНВІФ «Прем'єрний», в тому числі здійснено уцінку нежитлових приміщень та паркомісць ПЗНВІФ «МВФ» на загальну суму 58718496,00 грн. (вартість нежитлових приміщень станом на 01 січня 2014 року становила 85650499,00 грн., паркомісць - 10771574,00 грн.) та паркомісць ПЗНВІФ «Прем'єрний» на загальну суму 241617,00 грн. (вартість паркомісць станом на 01 січня 2014 року становила 747045,00 грн.).

З наявних в матеріалах справи копій листів ПАТ «ВТБ Банк» від 28 квітня 2015 року №3868/1-2 та від 19 травня 2015 року №4378/1-2, адресованих позивачу, ПАТ «ВТБ Банк» протягом березня 2015 року набув у власність предмети іпотек, факт чого було зареєстровано Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, а також повідомив ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» про погашення кредиторської заборгованості в сумах предметів іпотек. На момент набуття банком предметів іпотек відповідно до вимоги ст.37 Закону України «Про іпотеку», їх вартість була визначена станом на 04 березня 2015 року суб'єктом оціночної діяльності ПП «Академія оцінки і права» за замовленням ПАТ «ВТБ Банк», про визначену вартість позивача повідомлено наведеними вище листами.

Таким чином, балансова вартість об'єктів нерухомості нежитлового призначення - активів ІСІ ПЗНВІФ «МВФ» та ПЗНВІФ «Прем'єрний» на кінець 2014 року у зв'язку з необхідністю їх відчуження була визначена ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» з урахуванням звітів про оцінку майна, складених суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Ф.К.Титан».

Частиною 1 ст.49 Закону України «Про інститути спільного інвестування» передбачено, що вартість чистих активів визначається компанією з управління активами відповідно до нормативно-правових актів Комісії та регламенту.

Згідно ч.ч.3-5 ст.49 вищенаведеного Закону компанія з управління активами розраховує вартість чистих активів окремо за кожним інститутом спільного інвестування станом на:

1) день закінчення строку, встановленого для досягнення мінімального обсягу активів пайового фонду;

2) останній календарний день місяця;

3) день, починаючи з якого до структури активів інституту спільного інвестування застосовуються обмеження, встановлені законодавством;

4) день складення інформації щодо діяльності інституту спільного інвестування (квартальна, річна);

5) кожний день надходження коштів на банківський рахунок інституту спільного інвестування (під час розміщення цінних паперів такого інституту) або зарахування цінних паперів інституту спільного інвестування на рахунок викуплених цінних паперів такого інституту (під час викупу цінних паперів інституту спільного інвестування);

6) день, що передує дню прийняття рішення про ліквідацію інституту спільного інвестування;

7) день, що передує дню початку розрахунку з учасниками інституту спільного інвестування.

Особливості бухгалтерського обліку інституту спільного інвестування встановлюються Комісією за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Форма та порядок проведення розрахунку вартості чистих активів інституту спільного інвестування встановлюються Комісією.

Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 26 листопада 2013 року №2669 затверджено Положення про особливості бухгалтерського обліку операцій інститутів спільного інвестування, відповідно до п.1 р.І якого бухгалтерський облік діяльності інститутів спільного інвестування (ІСІ) здійснюється відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку з урахуванням особливостей, установлених цим Положенням та Положенням про порядок визначення вартості чистих активів інститутів спільного інвестування, затвердженим рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30 липня 2013 року №1336.

Розділом ІІІ наведеного Положення передбачено, що Активи ІСІ первісно оцінюються та відображаються у бухгалтерському обліку за собівартістю (первісною вартістю) на дату зарахування активу до складу активів ІСІ.

Переоцінка активів ІСІ та відображення її результатів у бухгалтерському обліку здійснюються з періодичністю, встановленою для розрахунку вартості чистих активів Положенням про порядок визначення вартості чистих активів ІСІ.

Результати проведених переоцінок активів ІСІ, що здійснюються згідно з Положенням про порядок визначення вартості чистих активів ІСІ, відображаються в бухгалтерському обліку на відповідних рахунках з обліку активів, доходів, витрат або власного капіталу з відображенням у сукупному доході у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 30 липня 2013 року №1336 затверджено Положення про порядок визначення вартості чистих активів інститутів спільного інвестування (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до п.21 р.ІІ якого об'єкти нерухомості оцінюються відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року №92, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 32 «Інвестиційна нерухомість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2007 року №779, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 27 «Необоротні активи, утримувані для продажу, та припинена діяльність», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 листопада 2003 року № 617, а у випадку залучення незалежного оцінювача майна - відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

В силу вимог п.24 р.ІІ вказаного Положення компанія з управління активами зобов'язана дотримуватись обраної методики оцінки активів ІСІ протягом звітного року.

Як встановлено судом першої інстанції, об'єкти нерухомості, які перебували в активах ІСІ, оцінювались на балансі відповідних ІСІ як інвестиційна нерухомість, і лише у випадку, коли продаж відповідної нерухомості мав бути здійснений протягом року, об'єкт нерухомості переводився до складу необоротних активів та групи вибуття, утримувані для продажу.

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 32 «Інвестиційна нерухомість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 липня 2007 року №779, інвестиційна нерухомість - це власні або орендовані на умовах фінансової оренди земельні ділянки, будівлі, споруди, які розташовуються на землі, утримувані з метою отримання орендних платежів та/або збільшення власного капіталу, а не для виробництва та постачання товарів, надання послуг, адміністративної мети або продажу в процесі звичайної діяльності.

Підпунктами 16, 17, 19 вказаного Положення передбачено, що підприємство на дату балансу відображає у фінансовій звітності інвестиційну нерухомість за справедливою вартістю, якщо її можна достовірно визначити, або за первісною вартістю, зменшеною на суму нарахованої амортизації з урахуванням втрат від зменшення корисності та вигод від її відновлення, що визнаються відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 28 «Зменшення корисності активів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 грудня 2004 року №817. Обраний підхід застосовується до оцінки всіх подібних об'єктів інвестиційної нерухомості. Оцінка інвестиційної нерухомості за справедливою вартістю повинна застосовуватися до дати вибуття, переведення інвестиційної нерухомості до операційної нерухомості та такої, що утримується для продажу, або, якщо стає не можливим достовірно визначити її справедливу вартість на дату балансу. Оцінка інвестиційної нерухомості за справедливою вартістю ґрунтується на цінах активного ринку в тій самій місцевості в подібному стані за подібних умов договорів оренди або інших контрактів на дату балансу та не враховує майбутніх витрат на поліпшення нерухомості і відповідні майбутні вигоди у зв'язку з майбутніми витратами на поліпшення об'єктів інвестиційної нерухомості.

Отже, Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 32 «Інвестиційна нерухомість» передбачено можливість відображати інвестиційну нерухомість у фінансовій звітності за справедливою вартістю, якщо її можна достовірно визначити; первісною вартістю, зменшеною на суму нарахованої амортизації з урахуванням втрат від зменшення корисності та вигод від її відновлення.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства.

Наказом ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» від 02 січня 2014 року №1-Б «Про облікову політику на 2014 рік» позивачем затверджено внутрішню облікову політику, відповідно до п.25 якого активи пайових та корпоративних фондів, котрі перебувають в управлінні компанії по управлінню активами ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти», обліковуються окремо від активів товариства шляхом створення/ведення окремої бази даних в програмі « 1С: ПІДПРИЄМСТВО 7.7» на кожний пайовий, корпоративний фонд.

Оцінку активів пайових, корпоративних фондів на дату балансу проводити згідно Положення про порядок визначення вартості чистих активів інститутів спільного інвестування, затвердженого НКЦПФР від 30 липня 2013 року №1336.

При наявності акцій емітентів в біржовому списку та відсутністю по ним біржового курсу на дату оцінки використовувати принцип облікової оцінки за історичною (фактичною) собівартістю придбаних фінансових інвестицій, визначеною ст.4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (якщо вони жодного разу не переоцінювались). У випадку, якщо мали місце їх переоцінки, в якості оціночної вартості активу використовувати їх балансову вартість на дату останньої переоцінки.

При відсутності акцій емітентів в біржовому списку та при неможливості отримання інформації про результати його фінансово-господарської діяльності, в якості оціночної вартості актива використовувати його останню балансову вартість.

Нерухомість, що обліковується в активах фондів, класифікується та оцінюється згідно п.21 Положення №1336.

Класифікація активу згідно ПсБО:

- Інвестиційна нерухомість - нерухомість визнається, якщо існує ймовірність отримання в майбутньому від її використання економічних вигід у вигляді орендних платежів та/або збільшення власного капіталу (прибуток від продажу активу).

Облік ведеться на рахунку 100 «Інвестиційна нерухомість».

- Група вибуття - сукупність активів, які плануються до продажу або відчуження в інший спосіб однією операцією, та зобов'язання, які прямо пов'язані з такими активами, що будуть передані (погашені) в результаті такої операції.

Облік ведеться на рахунку 28 «Товари» субрахунку 286 «Необоротні активи та групи вибуття, утримувані для продажу».

Справедлива (ринкова) вартість нерухомості - сума, за якою можна продати актив або оплатити зобов'язання за звичайних умов на певну дату.

Первісно нерухомість оцінюється за собівартістю. Витрати пов'язані з придбанням нерухомості слід включати до первісної вартості активу.

Для оцінки справедливої (ринкової) вартості нерухомості може залучатись незалежний оцінювач, який включений до проспекту емісії інвестиційних сертифікатів відповідного інвестиційного фонду та є в реєстрі суб'єктів оціночної діяльності.

Обов'язкова оцінка незалежним оцінювачем проводиться під час придбання або відчуження майна, згідно ст.72 Закону України «Про інститути спільного інвестування», добровільна оцінка проводиться на підставі рішення керівництва Товариства.

Результати отриманої оцінки є обов'язковими для подальшого корегування вартості активів на підставі отриманої справедливої (ринкової) вартості активів на дату оцінки.

У разі відсутності експертної оцінки нерухомості, на дату розрахунку вартості чистих активів інституту спільного інвестування, використовувати в якості оціночної вартості нерухомості її балансову вартість на дату останньої переоцінки.

Дані положення наказу ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» від 02 січня 2014 року №1-Б відповідають положенням ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», за якою проведення оцінки майна є обов'язковою у випадку переоцінки основних фондів для цілей бухгалтерського обліку, а проведення незалежної оцінки майна є обов'язковою у випадках продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін, та п.32 Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку 40 «Інвестиційна нерухомість», згідно якого заохочується, щоб суб'єкт господарювання визначав справедливу вартість інвестиційної нерухомості на основі оцінювання незалежним оцінювачем, який є визнаним фахівцем відповідної кваліфікації та має недавній досвід оцінювання інвестиційної нерухомості, що розташована в подібній місцевості та належить до подібної категорії.

Частиною 1 ст.72 Закону України «Про інститути спільного інвестування» визначено, що оцінювач майна інституту спільного інвестування - суб'єкт господарювання, який проводить оцінку нерухомого майна під час його придбання або відчуження в порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Оцінювач майна інституту спільного інвестування може проводити оцінку інших, ніж нерухоме майно, активів інституту спільного інвестування.

Отже, оцінка/переоцінка активів інститутів спільного інвестування передбачає можливість залучення суб'єктів оціночної діяльності, а у випадках придбання чи відчуження активів таке залучення є обов'язковим.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем у відповідності до норм чинного законодавства була визначена методика оцінки активів в обліковій політиці, відповідно до якої оцінка здійснюється у відповідності до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 32 «Інвестиційна нерухомість», а у випадку планованого придбання чи відчуження об'єкту нерухомості з обов'язковим залученням суб'єкта оціночної діяльності, а тому відсутні підстави вважати порушенням єдиної методики залучення суб'єкта оціночної діяльності у випадках, які прямо передбачені законом та закріплені на рівні облікової політики на підприємстві, яка визначає основні принципи та підходи до проведення оцінки/переоцінки активів.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що первинні документи по взаємовідносинам ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» та ТОВ «Ф.К.Титан» оформлені у відповідності до вимог законодавства та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій. Крім того, оцінювач ТОВ «Ф.К.Титан» включений до переліку оцінювачів ПЗНВІФ «МВФ» та ПЗНВІФ «Прем'єрний», який визначений проспектами емісії інвестиційних сертифікатів зазначених ІСІ, що зареєстровані в Національній комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на неподання позивачем інших угод та звітів щодо оцінки активів ПЗНВІФ «МВФ» та ПЗНВІФ «Прем'єрний» оцінювачем ТОВ «Ф.К.Титан» чи іншими оцінювачами в попередніх періодах, оскільки норми законодавства не визначають обов'язку залучати суб'єкта оціночної діяльності для оцінки активів ІСІ кожного місяця.

Стосовно посилання апелянта на ненадання позивачем на запит податкового органу належним чином оформлених додаткових угод №5 та №6 від 19 грудня 2014 року до договору від 14 жовтня 2013 року №14/10 щодо надання оціночних послуг та звітів про оцінку на дату складання акту перевірки колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 85.2, 85.4, 85.6 ст.85 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Пунктом 121.1 ст.121 ПК України встановлено, що ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Матеріали справи не містять належних доказів вручення відповідачем посадовим ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» під час проведення перевірки належним чином оформлених письмових запитів на отримання документів, що стосувалися предмету перевірки, та відмови позивача у наданні таких запитуваних документів, випадків складання відповідачем актів, що засвідчують факт відмови у наданні тих чи інших документів.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2016 року (після кінцевої дати проведення перевірки) головному бухгалтеру ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» вручено письмовий запит (без номеру і дати) щодо надання завірених копій первинних документів, які підтверджують фінансово-господарські відносини з ТОВ «Ф.К.Титан».

22 червня 2016 року позивачем ГУ ДФС у м.Києві надано лист-відповідь №82-2016, до якого додано копії актів виконаних робіт №13 і №14 від 29 грудня 2014 року, та відмовлено у надання решти документів з підстави оформлення запиту без дотримання вимог ст.73 ПК України.

На засідання постійної комісії ГУ ДФС у м. Києві з розгляду питань по запереченню на висновки акта перевірки, позивач 08 липня 2016 року надав копії первинних документів по взаємовідносинам з ТОВ «Ф.К. Титан», зокрема договір від 17 жовтня 2013 року, всі додаткові угоди, в тому числі №5 та №6 від 19 грудня 2014 року, акти виконаних робіт, звіти про оцінку майна від 29 грудня 2014 року №29/12 і №29/12-1 та наказ про затвердження облікової політики, що підтверджується копією супровідного листа №87-2016 від 08 липня 2016 року з відміткою штампу канцелярії відповідача.

Згідно п.44.6 ст.44 ПК України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

За таких обставин, посилання апелянта на відсутність первинних документів по взаємовідносинам ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» та ТОВ «Ф.К. Титан» є безпідставним, а неврахування їх при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованим.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства проведено переоцінку інвестиційної нерухомості до рівня ринкової справедливої вартості на підставі звітів про оцінку майна, складених ТОВ «Ф.К.Титан», та визначено базу оподаткування податком на додану вартість об'єктів нерухомості (активів ІСІ) з вартості таких активів, визначеної з урахуванням звітів про оцінку майна незалежного оцінювача, натомість, відповідачем всупереч ч.2 ст.71 КАС України не доведено порушення ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188 ПК України, що призвело до заниження позивачем суми податку на додану вартість на 11792023,00 грн., і, як наслідок, правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 13 липня 2016 року №, яке є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 27 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 23 грудня 2016 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.