Справа № 335/7136/16-а
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2016-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/7136/16-а 2-а/335/230/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

25 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Чебурахіна Антона Валентиновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №394254 від 08.06.2016 року скасувати; адміністративне провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Постановою відповідача серії ПС2 №394254 від 08.06.2016 року на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. На підставі ст.36 КУпАП стягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 (згідно посвідчення водія НОМЕР_2 ОСОБА_1.) 08.06.2016 року о 10 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки „Фольцваген гольф", державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиць Запорізька - Поштова у м. Запоріжжя здійснила в'їзд на вулицю Запорізьку з боку вулиці Поштова, чим порушила вимоги знаку 3.21 „В'їзд заборонено" п.3.21 розділу 33 ПДР та не мала при собі полісу обов'язкового страхування, чим порушила вимоги п.2.1 (г) ПДР України.

З винесеною постановою позивач не згодний, вважає її незаконною, необґрунтованою.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. В судовому засідання пояснив, що постанова винесена правомірно. Вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписом та іншими матеріалами. Просить в задоволенні позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши згідно ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою відповідача серії ПС2 №394254 від 08.06.2016 року на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. На підставі ст.36 КУпАП стягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш тяжке правопорушення з числа вчинених.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 (згідно посвідчення водія НОМЕР_2 ОСОБА_1.) 08.06.2016 року о 10 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки „Фольцваген гольф", державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті вулиць Запорізька - Поштова у м. Запоріжжя здійснила в'їзд на вулицю Запорізьку з боку вулиці Поштова, чим порушила вимоги знаку 3.21 „В'їзд заборонено" п.3.21 розділу 33 ПДР та не мала при собі полісу обов'язкового страхування, чим порушила вимоги п.2.1 (г) ПДР України.

Відповідно до ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: скасовується постанова і закривається справа.

Відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Статтею 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положення ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями, іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З оглянутого у судовому засіданні диску із відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що інформації про вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відеозапис не містить, що визнав в судовому засіданні і сам позивач.

Інших доказів, які б свідчили про порушення позивачем вимоги знаку 3.21 „В'їзд заборонено" п.3.21 розділу 33 ПДР та вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суду не надано.

Патрульна поліція Національної поліції має повноваження щодо розгляду та винесення постанов в справах про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху ( які передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 128-1, 129, статтею 132-1, частинами першою, другою і третьою статті 140), що передбачають стягнення у вигляді штрафу або штрафних балів.

Відповідно до положень Закону «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліцензійну картку на автомобільний транспортний засіб у разі надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів. Ці випадки прописані в Законі України від 01 липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 21.2 ст. 21 цього Закону встановлено, що Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс(сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Як визначено в пункті 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Зміст пункті 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також свідчить про те, що працівники патрульної поліції мають право вимагати у водія транспортного засобу поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виключно при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, в будь-яких інших випадках, крім вищезазначених, а саме при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод перевірка страхового полісу незаконна.

Враховуючи вищевикладене, у відповідача були відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності і за ч.1 ст.126.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у даній справі обов'язок доказування правомірності оскаржуваної постанови лежить на відповідачу, який є суб'єктом владних повноважень. Однак, ним не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови, а тому суд дійшов висновку, що вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 158-163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Позов представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Чебурахіна Антона Валентиновича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №394254 від прийняту 08.06.2016 року інспектором 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Чебурахіним Антоном Валентиновичем про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя: А.В. Воробйов