Справа № 826/1805/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Київ К/800/39342/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Стрелець Т.Г.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Торгівельна компанія Віст" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (далі - Київська митниця), Головного управління Державної казначейської служби України в

м. Києві про скасування рішення та стягнення суми за касаційною скаргою ТОВ "Торгівельна компанія Віст" на постанову Окружного адміністративного суду

м. Києва від 18 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ТОВ "Торгівельна компанія Віст" в Окружному адміністративному суді м. Києва пред'явило позов до Київської митниці, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про скасування рішення та стягнення суми.

Просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2013 року №100260000/2013/200592/2 та стягнути із Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь позивача 26 720,65 грн., з яких 5 138,59 грн. - мито, 21 582,07 грн. - податок на додану вартість.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року, у задоволенні адміністративного позову ТОВ "Торгівельна компанія Віст" відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій ТОВ "Торгівельна компанія Віст" подало касаційну скаргу, в якій вказало на те, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем (покупець) та фірмою Jiashan Evershine International Trade (Китай) (продавець) 28 травня 2010 року укладено контракт № 100528/1 купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов'язався продати, а покупець придбати товар (саморізи, анкери). Умови поставки узгоджуються у проформах-інвойсах, які є невід'ємною частиною контракту, та інвойсах.

На підставі контракту та інвойсу від 01 серпня 2013 року

№ ES13-T9763 на митну територію України ввезено саморізи та анкери, виробник: Jiashan Evershine International Trade Co Ltd, торгова марка: VS, країна виробництва: Китай.

У подальшому позивачем надано Київській митниці електронну митну декларацію № 100260000/2013/111551 та пакет документів для митного оформлення товару, а саме: контракт; проформу-інвойс від 14 травня 2013 року

№ Vist 13-09; інвойс; платіжне доручення від 02 вересня 2013 року № 63; пакувальний лист; сертифікат погодження; специфікацію від 01 серпня 2013 року № Esh 09-13; договір на експедиційні послуги від 11 листопада 2012 року

№ 121101/14; довідку про вартість транспортні витрати від 06 вересня 2013 року № 1644; коносамент від 06 серпня 2013 року № CNCL103651; транспортну (залізничну накладну) від 13 вересня 2013 року; прайс-лист виробника; калькуляцію від виробника; копію експортної декларації.

Київською митницею не прийнято визначену у декларації митну вартість товару у зв'язку з тим, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

При цьому позивача зобов'язано надати додаткові документи, а саме: виписку із бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

На вимогу Київської митниці позивачем надано: накладні від 20 лютого 2013 року № 00193-Ш, від 05 березня 2013 року № 00266-Ш, від 05 квітня 2013 року № 00406-Ш, від 30 травня 2013 року № 00735-Ш; податкові накладні від 20 лютого 2013 року № 362, від 05 березня 2013 року № 60, від 05 квітня 2013 року № 110, від 30 травня 2013 року № 480.

Зважаючи на відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, та наявність розбіжностей у наданих позивачем документах, Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 16 вересня 2013 року №100260000/2013/200592/2.

Не погоджуючись з вказаним рішенням митного органу та вважаючи його протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Митним Кодексом України (далі - МК України), що набув чинності з 01 червня 2012 року.

Статтею 53 МК України обумовлено, що у разі якщо документи, надані декларантом для підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Додаткові документи, які було витребувано Митницею, входять до переліку, визначеного частиною третьою статті 53 МК України, проте позивачем в повному обсязі вимоги Київської митниці щодо надання додаткових документів виконано не було.

Відповідно до положень статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Право митного органу здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України у випадках, коли виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів обумовлено статтею 55 МК України.

Аналіз наведених норм, а також положень наказу Мінфіну від 24 травня 2012 року № 598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору" дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог Митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

З матеріалів справи вбачається, що враховуючи отриману інформацію про те, що митна вартість ідентичного та подібного товару перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості та наявність недоліків у поданих позивачем документах, у Митниці були підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару. За таких обставин митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи.

Товариством витребувані відповідачем належні документи в повному обсязі надано не було, що дало підстави, після проведення консультацій, для визначення митної вартості товару у спосіб, передбачений статтями 57, 64 МК України. При цьому Митниця обґрунтувала та довела неможливість послідовного застосування попередніх методів визначення митної вартості.

Висновки судів попередніх інстанцій про те, що у митного органу були наявні підстави для витребування у позивача додаткових документів для перевірки правильності вказаної декларантом митної вартості підтверджуються доказами, наданими Митницею під час розгляду справи та відповідають обставинам справи.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про те, що при вчиненні дій щодо визначенні митної вартості товару відповідач діяв на підставі закону, в межах своїх повноважень, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та з дотриманням всіх інших принципів, зазначених у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливлює задоволення адміністративного позову про скасування рішення Митниці про визначення митної вартості та про стягнення завданих цими діями збитків.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія Віст" залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія Віст" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про скасування рішення та стягнення суми - без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.