Справа № 522/9778/16-а
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 522/9778/16-а
Провадження 2а/522/596/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив визнати неправомірними дії ГУПФ України в Одеській області щодо недоплати пенсії за період з 29.11.2004 року по 31.12.2012 року в сумі 83612,05 грн., також позивач просив зобовязати відповідача виплатити йому компенсацію за період з 29.11.2004 р. по 04.03.2016 р., передбачену Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у звязку з порушенням строків їх виплати» та Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Мотивує свої вимоги тим, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2010 року справі № 2а-10090/08/1570 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено та зобовязано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 60% від грошового забезпечення, починаючи з 29 листопада 2004 року. 16 листопада 2011 року Апеляційний суд Одеської області ухвалив постанову по справі № 22а-3831/2011 та залишив без змін постанову суду першої інстанції від 14 травня 2010 року по справі № 2а-10090/08/1570. 10 липня 2014 року по справі № К/9991/41892/12 Вищим адміністративним судом України постановлено ухвалу про залишення без задоволення касаційної скарги Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2010 року та постанову Апеляційного суду Одеської області 16.11.2011 року - залишено без змін. Станом на сьогоднішній день ГУПФ України в Одеській області вищевказані судові рішення виконано в повному обсязі лише в березні 2016 року, а саме ОСОБА_1 виплачена частина пенсії в сумі 83 612,05 грн. за період з 29.11.2004 року по 31.12.2012 року, однак не виплачена компенсація в звязку з втратою частини доходів за минулий час не отриманих з вини пенсійного фонду України. Також позивач зазначив, що ГУПФ України в Одеській області листом від 25.08.2015 № 881/С-11 повідомлено, що позивач має право на отримання компенсації, в звязку з затриманням вищевказаних коштів. 20 квітня 2016 року на адресу ГУПФ України в Одеській області направлено заяву датовану 19 квітня 2016 року з вимогою виплатити ОСОБА_1 компенсацію період з 29.11.2004 р. по 04.03.2016 р. в порядку передбаченому чинним законодавством України. 11 травня 2016 року на адресу представника позивача надійшов лист з ГУПФ України в Одеській області від 05.05.2016 № 546/с/11, в якому було повідомлено, що: «...поточні пенсія пенсіонеру своєчасно нараховується та виплачується, а для виплати доплати по перерахунку за рішенням суду з Державного бюджету України було відсутнє відповідні фінансування, законних підстав для компенсації втрати частини доходів немає», а також те, що «...проведення розрахунку компенсації втрати частини доходу не було предметом судового розгляду справи № 2а-10090/08/1570, а тому вчинення таких дій головним управлінням виходитиме за межі зобовязань, покладеним рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.05.2010», в звязку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання були сповіщенні належним чином, в матеріалах справи міститься заперечення Головного управління пенсійного фонду України в Одеської області та заява представника ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності, останній позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необгрунтовані та задоволенню не підлягають.

Матеріалами справи встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2010 року справі № 2а-10090/08/1570 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено та зобовязано відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 60% від грошового забезпечення, починаючи з 29 листопада 2004 року.

16 листопада 2011 року Апеляційний суд Одеської області ухвалив постанову по справі № 22а-3831/2011 та залишив без змін постанову суду першої інстанції від 14 травня 2010 року по справі № 2а-10090/08/1570.

10 липня 2014 року по справі № К/9991/41892/12 Вищим адміністративним судом України постановлено ухвалу про залишення без задоволення касаційної скарги Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2010 року та постанову Апеляційного суду Одеської області 16.11.2011 року - залишено без змін.

ГУПФ України в Одеській області вищевказані судові рішення виконано в повному обсязі лише в березні 2016 року, а саме ОСОБА_1 виплачена частина пенсії в сумі 83 612,05 грн. за період з 29.11.2004 року по 31.12.2012 року, однак не виплачена компенсація в звязку з втратою частини доходів за минулий час.

Згідно зі ст. 8 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-XII виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти які виплачуються пенсіонерам за рішенням суду є складовою частиною Державного бюджету, а не бюджету Пенсійного фонду. В зв'язку з тим, що Законами України Про Державний бюджет на відповідний рік не було передбачено видатків для проведення відповідних виплат, зазначена доплата була виплачена Позивачу у березні 2016 року після відповідного фінансування з Державного Бюджету України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Зазначена доплата в сумі 83612,05 грн. має характер разового платежу, а тому ніяким чином не може бути використана в контексті ст. 2 Закону № 2050-ІІІ.

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ, Кабінет Міністрів України 21 лютого 2001 року прийняв постанову № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до п. 1 Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно абз. 1 п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії), порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання) та затримка виплати доходів один і більше календарних місяців.

Враховуючи те, що доходи, а в даному випадку пенсія, виплачуються позивачу вчасно, щомісячно до 25-го числа та без затримки, підстав для виплати компенсації немає.

Таким чином, з врахуванням зазначеного вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 158 -163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя

Приморського районного

суду міста Одеси ОСОБА_2

20.12.2016