Справа № 825/1928/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1928/16 Головуючий у 1-й інстанції: ЛобанД.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Чернігівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі наказу від 05.10.2016 № 1358 (а.с. 33), направлень від 05.10.2016 № 2049, № 2050 (а.с. 34, 35), працівниками Головного управління ДФС у Чернігівській області проведена фактична перевірка магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та в якому здійснює торгівельну діяльність ФОП ОСОБА_2 Перевірка проведена в присутності продавця ОСОБА_3, якій були пред'явлені службові посвідчення, направлення та вручено копію наказу, про що свідчить її підпис на направленнях.

За результатами перевірки складено акт від 05.10.2016 № 122/21/НОМЕР_1 (а.с. 36-40), згідно висновків якого за позивачем встановлено порушення ст.ст. 15, 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон № 481/95-ВР) внаслідок здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій в період з 15.07.2016 по 24.07.2016.

За розглядом матеріалів фактичної перевірки Чернігівською ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області прийняте податкове повідомлення-рішення від 21.10.2016 № про застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 40 800 грн.

Не погоджуючись з таким податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що продаж алкогольних напоїв на розлив законодавець дозволив виключно суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів за умови такого продажу кінцевому споживачу для споживання на місці, що є кваліфікуючою ознакою, проте із заявою на переоформлення ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в якій зазначено місце торгівлі - кафетерій за адресою: АДРЕСА_1, ФОП ОСОБА_2 звернувся до ГУ ДФС у Чернігівській області 11.10.2016, а лише 13.10.2016 ГУ ДФС у Чернігівській області видало ФОП ОСОБА_2 переоформлену ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на місце торгівлі - кафетерій.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до абз 25 ст. 1 Закону № 481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно з ч.ч. 12, 18, 20 ст. 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання.

Таким чином, ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видається за заявою суб'єкта господарювання уповноваженими органами строком на один рік. Тобто у разі здійснення суб'єктом господарювання роздрібної торгівлі алкогольними напоями на постійній основі, ліценцію необхідно оновлювати кожного року.

Так, дія ліцензій на право торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами закінчилась у позивача у 2016 році 14 липня. З заявами на одержання чергових ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами ФОП ОСОБА_2 звернувся до ГУ ДФС у Чернігівській області 19.07.2016 та зазначив в них, що просить видати ліцензії терміном дії з 26.07.2016 (а.с. 41-42, 43-44). ГУ ДФС у Чернігівській області, на підставі поданих суб'єктом господарювання заяв, у межах терміну, визначеного законодавством, 21.07.2016 були видані ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, строком дії з 26.07.2016.

Тобто, у період з 15.07.2016 по 25.07.2016 включно позивач не мав права на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Позивач стверджує, що черговий щоквартальний платіж за ліцензію ним було здійснено вчасно, а тому, на його думку він не втратив право на здійснення роздрібної торгівлі. Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що вимоги чинного законодавства виникнення права на торгівлю алкогольними напоями і тютюновими виробами пов'язують виключно з наявністю чинної ліцензії, а не зі сплатою відповідних коштів за неї.

Так, як стверджує відповідач в акті перевірки та відносно чого не навів заперечень позивач, згідно денних Z-звітів, у період з 15.07.2016 по 25.07.2016 було встановлено реалізацію позивачем алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 Закону № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, суб'єктів господарювання з універсальним асортиментом товарів.

Відповідач в акті перевірки стверджує, що позивачем 05.10.2016 здійснювався продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, при тому, що позивач не є суб'єктом господарювання громадського харчування. Наведені обставини підтверджуються копіями фіскальних чеків, наявних в матеріалах справи.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, із заявою на переоформлення ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в якій зазначено місце торгівлі - кафетерій за адресою: АДРЕСА_1, ФОП позивач звернувся до ГУ ДФС у Чернігівській області 11.10.2016. Переоформлену ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями на місце торгівлі - кафетерій було видано лише 13.10.2016.

Тобто, на момент перевірки, кафетерій, у якому здійснює господарську діяльність позивач не мав відповідної ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями. Окрім того, згаданими копіями фіскальних чеків підтверджується реалізація алкогольних напоїв на розлив у магазині, а не в кафетерії.

Відповідно до ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; порушення вимог статті 153 цього Закону - 6800 гривень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність застосування оскаржуваним рішенням відповідача до позивача штрафних санкцій, згідно розрахунку (а.с. 21).

При цьому, незрозумілим є посилання позивача на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на справу «Серков проти України», оскільки норми законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин не передбачають подвійного тлумачення, є чіткими та зрозумілими.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Земляна Г.В.