Справа № 359/1638/16-а
Суддя: Саган В. М.
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 359/6540/16-а
Провадження № 2-а/359/277/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Саган В.М.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до посадової особи ІПП роти № 3 Управління патрульної поліції в м.Києві ОСОБА_2, 3-я особа: Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

04.03.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить: визнати неправомірними дії інспектора ПП роти № 3 УПП у м.Києві лейтенананта поліції ОСОБА_2 та скасувати Постанову серії ПС2 №820594 від 28.12.2015 року про адміністративне правопорушення, про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень за порушення ч.1ст.122 та 126 КУпАП України. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним, 28.12.2015 року рухаючись на автомобілі SKODA OCTVIA,д.н. АІ 0720ВМ , близько 12.50 год. по вул.Милославській 12, в м.Києві, зупинився що поцікавитися стовно розміщення автомобіля поліцій, який був схований за мікроавтобусом та осіб які були схожими на працівників поліції та які в свою чергу зупиняли автомобілі без поважних причин.Однак, особа схожа на співробітника поліції підійшов та почав вимагати предявити посвідчення водія та технічний паспорт на його автомобіль, на що під відеозапис предявив для огляду свої документи та в свою чергу попросив надати посвідчення поліцейського. На що, особа схожа на співробітника поліції, відмовилася та заявив, що, він керує автомобілем без необхідних документів, що і зазначив в постанові, яку було складено. Зазначив, що постанова заповнювався летенантом в його машині без участі позивача. Всі його спроби надати пояснення, що не порушував Правил дорожнього руху залишилися без уваги. Отримавши копію постанови, виявив, що його визнали винним у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме нібито в порушенні вимоги п. 34.1.3, п.2.1 Правил дорожнього руху. Відповідно до постанови, його притягли до адміністративної відповідальності по ч 1 ст.122 КУпАП та ч.126 КУпП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Вважає, що такими діями було порушено ст. 313 ЦК України , а саме його право на свободу та вільне пересування, ст. 33 Конституції України, ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист праві основних свобод людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Позивач також зазначив, що працівники патрульної служби не навели йому жодних доказів (фото - відео фіксації) його правопорушення, на підставі яких можна було б встановити наявність адміністративного правопорушення та його вину у інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, а також, що під час ознайомлення з документами інспектор, посилаючись на необхідність перевірки автомобіля, почав переписувати його дані, відхиливши зауваження позивача про порушення його прав згідно Закону «Про захист персональних даних». А тому вважає, що що постанова інспектора є необґрунтованою та незаконною , так як не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню.

В судове засідання позивач та його представник не з»явилися, але представник позивача ОСОБА_3 надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В своїх запереченнях на позовну заяву просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на ту обставину, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими оскільки він вчинив правопорушення , передбачене ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, що підтверджується поясненнями поліцейських та відео доказом. Розглядаючи дану справу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією , КУпАП та іншими нормативно правовими актами. А тому постанова у справі про адміністративне правопорушення від 28.12.2015 року є правомірною та такою, що не відповідає скасуванню, а дії працівників УПП в даному випадку є правомірними.

Третя особа також в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч.3 вказаної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину, або інших паливно-мастильних матеріалів безпосередньо, частини перша, друга, третя, пята і шоста статті 121, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1- 126 КУпАП.

Відповідно до частини другої вказаної статті від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, з наданих письмових документів встановлено, що інспектором Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції (2 батальйону, 3 роти) лейтенанантом поліції ОСОБА_2, 28 грудня 2015 року щодо позивача ОСОБА_1, була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №820594 за ч.1 ст.122 та ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с.5, 29).

Зі змісту постанови вбачається, що інспектор Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції (2 батальйону, 3 роти) лейтенанант поліції ОСОБА_2, розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, встановив, що 28.12.2015 року ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі SKODA OCTАVIA, АІ 0720ВМ , близько 12 години 50 хвилин в м.Київ по вул..Милославській, 12, здійснив лівий поворот перетнувши подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, що поділяє шість смуг для руху в протилежних напрямках, чим порушив п.34.1.3д.2 ПДР, а також непред»явив на вимогу інспектора документи, зазначені в п.2.1. ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, та постановив застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

За змістом ч. 2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення

Як вбачається з пояснень позивача, викладених у позовній заяві, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, але цього зробити він не зміг, оскільки його вимоги були інспектором проігноровані. Позивач вважає, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та винесеною з грубим порушенням його прав.

У відповідності до ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Крім того, суд враховує, що згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Змістом ст. 280 КУпАП, передбачано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Статтею 252 КУпАП України, визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому, ст.251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Як вказано в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня) 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах за деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Винесена відносно позивача постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі, не містить жодного доказу про вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.1. ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, такі докази також і відсутні в матеріалах даної адміністративної справи.

Єдиний доказ у даній справі: постанова про адміністративне правопорушення серії ПС2 №820594 від 28.12.2015 року, не можна розцінювати, як беззастережний доказ по справі.

Таким чином, жодних матеріалів, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем до постанови не долучено.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Окрім цього при винесенні складанні постанови правопорушнику не було розяснено положення ст.268 КУпАП, що передбачено законодавством України, а також не прийнято до уваги його пояснення.

Також слід зазначити, що інспектором патрульної поліції при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не було враховано відповідно до ст. 33 КУпАП України характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, його майновий стан, а також обставини, що обтяжують та помякшують покарання.

З урахуванням викладеного суд прийшов до переконання, що є підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №820594 від 28.12.2015 за ч.1 ст.122, ч.1 ст. 126 КУпАП України, винесеної інспектором Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції (2 батальйону, 3 роти) лейтенантом поліції ОСОБА_2 та визнання його дій неправомірними.

Визначений ст.289 КупАП строк звернення до суду позивачем підлягає поновленню зважаючи на те, що останній на думку суду пропущений з поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,4,9,11,71,86,99,128, 160,161,171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії інспектора патрульної поліції 3-ої роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч. 1 ст.126 КупАП - неправомірними.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС 2 № 820594, винесену інспектором патрульної поліції 3-ої роти Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 28.12.2015 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладення штрафу в сумі 425,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду особами, які не були присутні при оголошенні постанови, а особи, які були присутні при оголошенні постанови протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження і є остаточною, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку.

Суддя В.М. Саган