Справа № 214/4242/16-а
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4242/16-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 грудня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Горбуновій Л.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представника відповідача - Пилипенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визнання бездіяльності протиправною та покладення зобов'язання, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (далі за текстом «Управління»), в якому просить: визнати протиправною (неправомірною) бездіяльність посадових осіб Управління, що виразилася в умисній відмові йому, позивачу, у нарахуванні та виплаті щорічної разової допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно вимог діючого законодавства України, що потягло в свою чергу виникнення заборгованості та порушення його прав; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату належних йому: виплатити йому, позивачу, одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі 30 (тридцяти) мінімальних заробітних плат та щорічну допомогу на оздоровлення в сумі 5 (п'яти) мінімальних заробітних плат починаючи з 29 листопада 2012 року згідно протоколу №82 Головного управління праці та соціального захисту населення і ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В обґрунтування позову навів наступне. Він, позивач, є інвалідом війни третьої групи, і також є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії. Починаючи з березня 1990 року, згідно діючого законодавства, йому була призначена відповідна пенсія. Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір та порядок виплати щорічної допомоги на оздоровлення за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Статтею 63 зазначеного Закону України встановлено, що фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Статтею 71 зазаначеного Закону передбачено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін та доповнень до цього закону. З цього питання неодноразово письмово та особисто звертався до працівників та керівництва Управління з проханням здійснити виплату щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, у відповідь, отримував чисельні пространні промови, де йому за допомогою маніпуляцій цифрами на нормами законодавства було відмовлено у виплаті одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю і одноразової допомоги на оздоровлення щорічно, починаючи з 29 листопада 2012 року, відповідно до протоколу №82 Головного управління праці та соціального захисту населення. Бездіяльність працівників Управління, яка виразилася в небажанні виконувати свою роботу та надати йому відповідь стосовно виплат щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до діючого законодавства України, вважає безпідставною та такою, що порушуе його право на соціальний захист. Таким чином, не має іншого способу захисту своїх прав щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, окрім звернення до суду. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внасідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання та трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постановою КМУ від 20 вересня 2005 року №936 було затверджено «Порядок використання коштів державного бюджету України для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» й визначено, що впиплата компенсації та допомоги певних видів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», провадиться районними управліннями праці та Центрами по нарнахуванню та здійсненню виплат (пункт 4 Порядку), та здійснюється в межах буджетних призначень, встановлених гловному розпоряднику (Міністерству праці та соціальної політики України) Законом України про державний бюджет на відповідний рік (пункт 13.2 Порядку), виключно яким згідно частини 2 статті 95 Конституції України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування таких видатків. Частина 1 статті 6 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Відповідно до пункту 4 частини 1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Згідно із ч. 2 ст. 19 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю та надав пояснення, в яких підтвердив зміст позову. Крім того пояснив, що щорічну допомогу на оздоровлення повинен був отримувати з 28 листопада 2012 року, з того ж часу мав право отримати одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю. В червні 2016 року звернувся до відповідача із заявою про виплату вказаних виплат. Виплат на оздоровлення він, позивач, не отримував.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та підтвердила зміст своїх заперечень, згідно яких з вищевказаним позовом управління не погоджується і не визнає його з наступних підстав. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - «Закон») компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Стаття 48 в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї", який набув чинності 28 травня 2016 року. Звертає увагу, на ст. 62 Закону, відповідно до якої роз'яснення порядку застосування цього закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (набрала чинності 29 липня 2005року ) встановлено такі розміри виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме щорічної допомоги на оздоровлення, зазначеним інвалідам І та II групи - 120 грн.; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - 100 грн.; інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 грн. Щорічну допомогу на оздоровлення за 2016 рік - позивачеві виплачено в червні 2016 року у розмірі 90 грн. - беручи до уваги зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї. Вважає, що враховуючи вищевикладене, щорічна допомога на оздоровлення виплачувалась позивачеві своєчасно та відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936 "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплата компенсацій, допомоги певних видів та надання пільг у разі, коли вперше встановлено відповідний статус постраждалої особи і видано відповідне посвідчення, проводиться з дня подання громадянином заяви, але не раніше ніж з дня видачі йому посвідчення встановленого зразка. У разі зміни категорії постраждалої особи або її посвідчення проведення виплати поновлюється з дня припинення останньої виплати за умови, що особа мала право на такі виплати та повідомила про це уповноважений орган протягом трьох місяців. Дніпропетровською обласною державною адміністрацією 11 грудня 2012 позивачу видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС категорії 2 Серія НОМЕР_1. Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 9 квітня 2013 року №843, захворювання капітан-лейтенанта у відставці - ОСОБА_1 пов'язано з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації аварії на ядерному об'єкті. Дніпропетровською обласною державною адміністрацією 16 квітня 2014 року позивачу видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильскій АЕС категорії 1 Серія НОМЕР_2. З питання виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації (звернення позивача до управління від 4 липня 2016 року) зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 №285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" встановлені такі розміри виплат, передбачених статтями 36 і 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи": одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого: інвалідам 1 групи - 379,3 гривні; інвалідам 2 групи - 284,4 гривні; інвалідам 3 групи - 189,6 гривні; дітям-інвалідам - 1264 гривні; сім'ям, які втратили годувальника, - 7586 гривень; батькам померлого - 3792 гривні. Зазначає, що оскільки позивач є інвалідом III групи, одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи - нарахована та при надходженні фінансування буде виплачена позивачу. Стаття 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" закріплено норму, якою встановлено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок державного бюджету, а виконання цього закону залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету України. Виходячи з викладеного, Урядом були гарантовані виплати окремих видів компенсацій, доплат та соціальних допоміг, у розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України. Відповідно до статті 87 Бюджетного кодексу України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у державному бюджеті України на відповідний рік. Головним розпорядником коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Міністерство соціальної політики України. Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації - розпорядник державних коштів другого рівня, здійснює тільки фінансування програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на підставі поданих узагальнених розрахунків управлінь праці та соціального захисту населення рай(міськ) держадміністрацій (до числа яких зараховується і відповідач по даній справі) без зазначення конкретних прізвищ "Чорнобильців". Крім того, пояснила, що зазначені виплати можуть бути здійснені з моменту звернення з відповідною заявою. Щорічна допомога на оздоровлення позивачу в 2016 році була виплачена в сумі 90 грн. До 2016 року ці виплати позивачу не здійснювали, з яких підстав пояснити не може. Вважає, що позивач, знаючи про порушення свого права, пропустив строк звернення до адміністративного суду. Також зазначила, що досудовий порядок вирішення спору передбачений.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: посвідчення ветерана (інваліда) війни (а.с.4), посвідчення особи, що постраждала від Чорнобильської катастрофи (а.с.4-зв., 8), розрахунок пенсії (а.с.4-а), відповідь Управління від 6 липня 2016 року (а.с.12), супровідна та відповідь від 26 листопада 2012 року (а.с.14, 15), довідка (а.с.22-23), виписки з медичної картки (а.с.39, 40, 43) виписні епікризи (а.с.41, 44, 45), довідка (а.с.42).

Також у судовому засіданні досліджена особова справа №717360 на ім'я ОСОБА_1, з якою до матеріалів справи долучені наступні документи: заява від 28 грудня 2012 року (а.с.48), довідка (а.с.50), довідка МСЕК від 9 квітня 2014 року (51, 51-зв.), посвідчення особи, що постраждала від Чорнобильської катастрофи (а.с.52), заява про нарахування компенсаційних виплат (а.с.53), заява (а.с.54).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає допустимими наступні докази: посвідчення ветерана (інваліда) війни (а.с.4), посвідчення особи, що постраждала від Чорнобильської катастрофи (а.с.4-зв., 8, 52), розрахунок пенсії (а.с.4-а), відповідь Управління від 6 липня 2016 року (а.с.12), супровідну та відповідь від 26 листопада 2012 року (а.с.14, 15), довідку (а.с.22-23), виписки з медичної картки (а.с.39, 40, 43) виписні епікризи (а.с.41, 44, 45), довідку (а.с.42), заяву від 28 грудня 2012 року (а.с.48), довідку (а.с.50), довідку МСЕК від 9 квітня 2014 року (51, 51-зв.), заяву про нарахування компенсаційних виплат (а.с.53), заяву (а.с.54), так як вони отримані з дотриманням вимог КАС України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належними доказами, так як вони стосуються фактів наявності у позивача статусу особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи та інвалідності наступні : посвідчення особи, що постраждала від Чорнобильської катастрофи (а.с.4-зв., 8, 52), розрахунок пенсії (а.с.4-а), супровідну та відповідь від 26 листопада 2012 року (а.с.14, 15), довідку (а.с.50), довідку МСЕК від 9 квітня 2014 року (51, 51-зв.).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належними доказами, так як вони стосуються фактів звернення позивача до Управління з привод виплат та здійснених позивачу виплат наступні: відповідь Управління від 6 липня 2016 року (а.с.12), довідку (а.с.22-23), заяву від 28 грудня 2012 року (а.с.48), заяву про нарахування компенсаційних виплат (а.с.53).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає неналежними доказами, так як вони ані прямо, ані непрямо не стосуються фактів, які підлягають доказуванню по даній справі наступні: посвідчення ветерана (інваліда) війни (а.с.4), виписки з медичної картки (а.с.39, 40, 43) виписні епікризи (а.с.41, 44, 45), довідку (а.с.42), заяву (а.с.54).

На підставі ст. 86 КАС України, оцінивши з точки зору достатності та взаємозв'язку безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені докази, суд вважає встановленими наступні обставини. При цьому, суд керується вимогами ст.71 ч.2 КАС України, відповідно до якої, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач з 11 грудня 2012 набув статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС категорії 2.

28 грудня 2012 року позивач подав до Управляння заяву з проханням здійснювати виплату коипенсацій і допомоги, передбачених ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

9 квітня 2013 року встановлено, що захворювання позивача пов'язано з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації аварії на ядерному об'єкті.

Позивач з 9 квітня 2014 року визнаний інвалідом третьої групи.

16 квітня 2014 року позивачу видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильскій АЕС категорії 1 Серія НОМЕР_2.

4 липня 2016 року позивач також звертався до Управління щодо здійснення виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю і одноразової допомоги на оздоровлення щорічно.

В червні 2016 року позивачу Управлінням було виплачено 90 грн. допомоги на оздоровлення за 2016 рік, інші виплати здійснені не були.

При вирішенні даної справи, суд керується вимогами Конституції України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 ч.1 ст.92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина.

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено розмір та порядок виплати щорічної допомоги на оздоровлення за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Згідно зі статтею 48 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-Х11 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, яким заподіяно шкоду здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується щорічна допомога на оздоровлення в таких розмірах: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять мінімальних. Щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Одноразова компенсація особам, які стали інвалідами, виплачується в таких розмірах: інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат.

Згідно ст. 62 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», роз'яснення порядку застосування цього закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Статтею 63 зазначеного Закону України встановлено, що фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 71 зазаначеного Закону передбачено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін та доповнень до цього закону.

Відповідно до статті 87 Бюджетного кодексу України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у державному бюджеті України на відповідний рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (набрала чинності 29 липня 2005року ) встановлено такі розміри виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме щорічної допомоги на оздоровлення, зазначеним інвалідам І та II групи - 120 грн.; учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії- 100 грн.; інвалідам III групи та дітям-інвалідам - 90 грн.

Постановою КМУ від 20 вересня 2005 року №936 було затверджено «Порядок використання коштів державного бюджету України для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» й визначено, що впиплата компенсації та допомоги певних видів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», провадиться районними управліннями праці та Центрами по нарнахуванню та здійсненню виплат (пункт 4 Порядку), та здійснюється в межах буджетних призначень, встановлених гловному розпоряднику (Міністерству праці та соціальної політики України) Законом України про державний бюджет на відповідний рік (пункт 13.2 Порядку), виключно яким згідно частини 2 статті 95 Конституції України визначаються видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування таких видатків.

Як передбачено ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, Управління, діючи відповідно до вимог ст.48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», повинно було виплачувати позивачу з 2012 року по 2016 рік щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, а з моменту визнання позивача інвалідом виплатити одноразову компенсацію у розмірі 30 мінімальних заробітних плат.

Однак Управління цих вимог Закону«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не виконало, чим порушило право позивача на соціальний захист.

Так, одноразову компенсацію Управління позивачу та щорічну допомогу на оздоровлення за 2012 рік - 2015 рік не виплатило. Мінімальна заробітна плата з 1 червня 2016 року встановлена у розмірі 1450 грн., таким чином позивачу належало виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за 2016 рік у розмір 7250 грн. 00 коп. (1450 помножити на 5), але Управління сплатило позивачу 90 грн. 00 коп., не доплативши таким чином 7160 грн. 00 коп.

Твердження відповідача про те, що позивачу щорічна допомога за 2016 рік виплачена в повному обсязі, згідно постанови КМУ від 12 липня 2005 №562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", суд вважає необґрунтованим, так як ця постанова суперечить вимогам Закону«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому це твердження суд відкидає.

Пояснення відповідача про те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, суд відкидає, так як ці пояснення суперечать вимогам закону. При цьому суд виходить з наступного.

Як передбачено ч.4 ст. 99 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Стаття 70 Закону«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачає, що громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси та інтереси своїх дітей. Таким чином ст. 70 Закону«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачає можливість досудового вирішення спору і позивач, звернувшись до відповідача 4 липня 2016 року цим правом скористався, а отримавши відмову від 6 липня 2016 року у задоволення його вимог, в місячний строк 28 липня 2016 року звернувся до суду.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.10 КАС України, відповідно до якої усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст.11 КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги в частині виплати одноразової компенсації та щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2012 рік - 2015 рік є обґрунтованим і підлягають повному задоволенню. Вимоги позивача у виплаті йому щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2016 рік підлягають частковому задоволенню, оскільки йому вказана виплата в розмірі 90 грн. здійснена. Тому Управління повинно доплатити позивачу щорічну разову допомогу на оздоровлення за 2016 рік - в сумі 7160 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46, 92 Конституції України, ст.ст. 48, 62Ю 63, 70, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 6, 10, 86, 94, 99, 128, 158, 161, 162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, що виразилася у відмові ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті в 2012 році - 2015 році щорічної разової допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, пердбачених 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; виплаті в 2016 році щорічної разової допомоги на оздоровлення у розмірі 90 грн. 00 коп., який не відповідає вимогам Закону.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради здійснити виплату ОСОБА_1 одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі 30 (тридцяти) мінімальних заробітних плат та щорічну допомогу за 2012 рік - 2015 рік на оздоровлення в сумі 5 (п'яти) мінімальних заробітних плат починаючи з 29 листопада 2012 року згідно ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вилатити ОСОБА_1 недоплачену за 2016 рік щорічну разову допомогу на оздоровлення - у сумі 1760 грн. 00 коп.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов