Справа № 2а-0870/5909/11
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Київ К/800/65095/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Олендера І.Я., Бившевої Л.І.,

за участю: секретаря Шевчук П.О.,

представника позивача Гороховця М.О.,

представника відповідача Морозової Я.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013 у справі №2а 0870/5909/11 за позовом Державного підприємства «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представників сторін, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.09.2011 у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013 постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12.09.2011 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.05.2011 №/7213.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Запорізька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області 18.12.2013 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 25.12.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12.09.2011.

В обґрунтування своїх вимог Запорізька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, пунктів 1.3, 1.4, 1.14, 1.15 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на розміщення резидентами (юридичними та фізичними особами) валютних цінностей на рахунках за межами України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 14.10.2004 №485, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.11.2004 за №1413/10012, статей 86, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до приписів статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено заміну відповідача - Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя її правонаступником - Запорізькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя проведено позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічному договору від 02.07.2010 №17/10-01П на виконання технологічного супроводження будівництва агломераційної фабрики за період з 02.07.2010 по 15.04.2011.

Перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту «д» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а саме відкриття банківських рахунків на межами України без отримання індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій.

За результатами перевірки Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі міста Запоріжжя складено акт від 22.04.2011 №132/22-18/32343302 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.05.2011 №/7213, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 766547,87грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Державним підприємством «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» та Аксуським заводом феросплавів філіалу АТ «ТНК «КАЗХРОМ» укладено зовнішньоекономічний договір від 02.07.2010 №17/10-01П на ведення авторського нагляду за ходом будівництва агломераційної фабрики потужністю 350тис.тон Аксуського заводу феросплавів.

Для виконання робіт з технологічного супроводження будівництва агломераційної фабрики позивачем створено представництво Державного підприємства «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» в республіці Казахстан, яким 15.07.2010 відкриті рахунки у філії №1 АТ «Євразійський банк» (Казахстан) для здійснення розрахунків за виконані роботи з технологічного супроводження будівництва агломераційної фабрики.

Аксуським заводом феросплавів філіалу АТ «ТНК «КАЗХРОМ» на виконання умов договору від 02.07.2010 №17/10-01П перераховано кошти в сумі 14243848,33 тенге (766547,87грн) на рахунки позивача, що відкриті за межами України у філії №1 АТ «Євразійський банк» (Казахстан).

Відповідно до частини другої статті 2 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Згідно з підпунктом «д» пункту 4 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребує операція з розміщення валютних цінностей на рахунках і у вкладах за межами України, за винятком:

відкриття фізичними особами - резидентами рахунків у іноземній валюті на час їх перебування за кордоном;

відкриття кореспондентських рахунків уповноваженими банками;

відкриття рахунків у іноземній валюті резидентами, зазначеними в абзаці четвертому пункту 5 статті 1 цього Декрету;

До резидентів, визначених в абзаці четвертому пункту 5 статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», відносяться дипломатичні, консульські, торговельні та інші офіційні представництва України за кордоном, які мають імунітет і дипломатичні привілеї, а також філії та представництва підприємств і організацій України за кордоном, що не здійснюють підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, Державним підприємством «Державний інститут по проектуванню промислових підприємств» відкрито представництво в республіці Казахстан для виконання робіт з технологічного супроводження будівництва агломераційної фабрики, тобто для своїх господарських зобов'язань, а тому таке представництво не відноситься до резидентів, що зазначені в абзаці четвертому пункту 5 статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

В той же час, пунктом 2 статті 16 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» встановлено, що до резидентів, нерезидентів, винних у порушенні правил валютного регулювання і валютного контролю, застосовуються такі міри відповідальності (фінансові санкції): за здійснення операцій з валютними цінностями, що потребують одержання ліцензій Національного банку України згідно з пунктом 4 статті 5 цього Декрету, без одержання індивідуальної ліцензії Національного банку України - штраф у сумі, еквівалентній сумі зазначених валютних цінностей, перерахованій у валюту України за обмінним курсом Національного банку України на день здійснення таких операцій.

Санкції, передбачені цим пунктом, застосовуються Національним банком України та за його визначенням - підпорядкованими йому установами. Оскарження дій щодо накладення стягнень провадиться у судовому порядку.

Тобто, відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» органи державної податкової служби не наділено повноваженнями застосовувати до резидентів і нерезидентів України санкції, передбачені пунктом 2 статті 16 Декрету, відповідні санкції застосовуються виключно Національним банком України. Податкові органи не уповноважені застосовувати санкції за порушення вимог Декрету.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 13.05.2011 №/7213 є протиправним та підлягає скасуванню.

Мотиви суду апеляційної інстанції для скасування спірного податкового повідомлення-рішення від 13.05.2011 №/7213 щодо відсутності у позивача обов'язку отримувати індивідуальну ліцензію Національного банку України підлягають виключенню із мотивувальної частини рішення із підстав наведених вище.

Оскільки зазначені висновки суду апеляційної інстанції не вплинули на правильність прийнятого рішення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування судових рішень.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013 у справі №2а 0870/5909/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ І.Я. Олендер