Справа № 824/715/16-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 грудня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/715/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіна Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Якимець Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Чернівецької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові ОСОБА_3 (позивач) просить суд винести рішення, яким скасувати рішення Чернівецької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області (відповідач) про застосування фінансових санкцій №000049 від 29.12.2014 р.

08.11.2016 р. на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропущенням шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 99 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог представник відповідача зазначив, що оскаржуване Рішення про застосування фінансових санкцій №000049 від 29.12.2014 р. отримане позивачем 12.01.2015 р., що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення. У зв'язку із вказаним, на думку відповідача, перебіг строку позовної давності оскарження рішення про застосування фінансових санкцій №000049 закінчився 12.07.2015 р.

Представник позивача в судовому засідання заперечував проти залишення позовної заяви без розгляду. Зазначив, що для оскарженні рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій необхідно застосовувати строки встановлені Податковим кодексом України. Так, статтею 102 Податкового кодексу України врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов'язань, які становлять 1095 днів.

Строк звернення до суду з позовом про оскарження рішення контролюючого органу обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, як це передбачено пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України. Відповідно до цього пункту зазначений строк продовжується на час досудового врегулювання спору - процедури адміністративного оскарження відповідного рішення до контролюючого органу.

Рішення за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 до ДФС України на Рішення про застосування фінансових санкцій №000049 від 29.12.2014 р. датовано 17.08.2016 р., у зв'язку з чим строк позовної давності 1095 днів, повинен обраховуватись саме з 17.08.2016 р.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заявлене ним клопотання та просив суд залишити позовну заяву без розгляду.

Представник позивача в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Розглянувши клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, заслухавши думку представників сторін, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення виходи з наступного.

Судом встановлено, що 29.12.2014 року Державною податковою інспекцією у місті Чернівцях ГУ Міндоходів у Чернівецькій області винесено Рішення про застосування фінансових санкцій №000049, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 6800,00 грн. Вказане Рішення позивач отримав 12.01.2015 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №267 (а.с. 6).

22.06.2016 р. позивачем подано скаргу до ГУ ДФС у Чернівецькій області на Рішення про застосування фінансових санкцій №000049 від 29.12.2014 р. Рішенням ГУ ДФС у Чернівецькій області від 01.07.2016 р. №1173/10/24-13-10-01-08 зазначена скарга була залишена без розгляду.

29.07.2016 р. позивач звернувся до Державної фіскальної служби України із скаргою на Рішення про застосування фінансових санкцій №000049 29.12.2014 року і рішення про залишення скарги без розгляду. Вказану скаргу Державна фіскальна служба України розглянула скаргу 17.08.2016 р. (а.с. 22).

Вважаючи Рішення про застосування фінансових санкцій №000049 від 29.12.2014 року протиправним, позивач 31.08.2016 р. звернувся до суду із позов про його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу.

Зазначене стосується також і норм, які регулюють повноваження контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України.

У свою чергу згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Водночас статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.

При цьому відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України у разі, коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі, коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

При цьому в пункті 58.1 статті 58 Податкового кодексу України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов'язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

Зазначене цілком стосується органів доходів і зборів України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов'язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов'язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.

Тому прийняття будь-яких інших рішень контролюючим органом у розумінні Податкового кодексу України в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, суперечитиме Податковому кодексу України.

Приписи статті 17 Закону у розглядуваному контексті можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам Податкового кодексу України. Тому форма та порядок направлення відповідних рішень визначаються нормами Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевказані приписи, суд приходить до висновку, що для оскарження в суді рішень контролюючих органів про застосування штрафних санкцій порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів застосовується строки позовної давності встановлені Податковим кодексом України для податкових повідомлень-рішень.

Так, відповідно до п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Згідно п. 56.18. ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Судом встановлено, що рішення про застосування фінансових санкцій №000049 від 29.12.2014 р. було направлене позивачу 29.12.2014 р. та згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отримане позивачем 12.01.2015 року. (а.с. 42). А тому, суд приходить до висновку, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду із даним позовом, починається з дати отримання позивачем оскаржуваного рішення 12.01.2015 р. та становить 1095 днів.

На підставі зазначеного суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки обґрунтовано вважає, що позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом в межах строку встановленого статтею 102 Податкового кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 158-160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропущенням строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя Т.М. Брезіна

Ухвала в повному обсязі виготовлена 22 грудня 2016 р.