Справа № 820/6069/16
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 грудня 2016 р. № 820/6069/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання Самігулліній К.В.

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Новінтех"
до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «НОВІНТЕХ», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 13.10.2016р. № НОМЕР_1 та № 1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, порушують права та законні інтереси позивача, безпідставно покладаючи обов'язок щодо сплати грошових зобов'язань. Позивач стверджує, що не вчиняв податкових правопорушень, про які йдеться в акті перевірки, та сплатив податки у повному обсязі на користь держави.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження та просив суд прийняти рішення про задоволення позовних вимог. ( а.с.18 том 5).

Відповідач, згідно наданих до суду письмових заперечень, позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити через безпідставність.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги також не визнав та просив в їх задоволенні відмовити. Наполягав, що судження контролюючого органу про вчинення платником податків податкових правопорушень є правильними та вірними. Вказані порушення встановлені цілком об'єктивно. В ході перевірки також була досліджена вся наявна податкова інформація з контрагентами позивача. На думку контролюючого органу, висновків інших податкових органів достатньо для судження про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України. За таких підстав, податкові повідомлення-рішення від 13.10.2016р. № НОМЕР_1 та № 1 є правомірними та обґрунтованими.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «НОВІНТЕХ», пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, . На обліку як платник податків підприємство перебуває в Індустріальної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області.

ГУ ДФС у Харківській області в травні - червні 2016 року проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р.

За наслідками вказаної перевірки складено акт від 17.06.2016р. № 332/20-40-14-02-07/22634952 (а.с. 11-104 том 1), за висновками якого встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, зокрема:

- порушення п.44. 1 ст.44, пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 , п. 188.1 п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України, заниження суми податкових зобовязань по ПДВ у загальній сумі 77835 грн., в тому числі за лютий 2015року - 2 203 грн., березень 2015 року - 799,0 грн., квітень 2015 року 211 грн., травень 2015 року - 66487,0 грн., липень 2015 року - 5012,0 грн., серпень 2015 року - 2468 грн., вересень 2015 року 347 грн., листопад 2015 року - 308 грн. та неправомірне віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 585861,83грн. в тому числі у січні 2015року в сумі 25 933, 0 грн., лютому 2015 року в сумі 94414,0 грн., за березень 2015 року в сумі 66092 грн., за квітень 2015 року в сумі 128210 грн., за травень 2015 року в розмірі 94322 грн., за червень 2015 року в розмірі 93754,0 грн., за липень 2015р. в розмірі 23614,0 грн., за серпень 2015 року в сумі 1023 грн., за листопад 2015року в розмірі 33 500,0 грн., за грудень 2015р. в розмірі 25 000 грн., що призвело до завищення суми від'ємного значення, що зараховується до складу податковою кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд.24) на 16533 грн. та заниження сумі податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду (ряд.25) на 647163,83 грн.;

- порушення п.44.1, п.44, 2 ст.44, пп. 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України (у редакції Закону України від 28. 12.2014р.), ст.4 Закону України від «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» (далі - П(С)БО 1), Національного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. № 318 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції У країни 19.01.2000р. за № 27/4248 (далі - П(С)БО 16, 15), в результаті чого занижено податок на прибуток па загальну суму 527991 грн., а саме: за 2015 рік на суму 527991 грн. (завищення віднесення складу витрат, що враховуються при визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, суму у розмірі 2933283 грн.).

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки, податковим органом прийнято податкові повідомлення рішення від 18.07.2016р.:

- № НОМЕР_2 (а.с. 123, том 1), згідно якого позивачу нараховано податкове зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств (за основним платежем) в розмірі 527991 грн.;

- № НОМЕР_3 (а.с. 124, том 1), згідно якого позивачу нараховано податкове зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 829621,25 грн. (в тому числі за основним платежем 663697 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 165924, 25 грн.) .

В результаті адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень, ГУ ДФС України в Харківській області рішення були скасовані та були прийняті податкові повідомлення-рішення від 13.10.2016р.:

- № 1 (а.с. 139, том 1), згідно якого позивачу нараховано податкове зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств (основний платіж) в розмірі 494491 грн.;

- № НОМЕР_4 (а.с. 140, том 1), згідно якого позивачу нараховано податкове зобовязання з податку на додану вартість в загальному розмірі 786710 грн. (в тому числі за основним платежем 629368 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 157342 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених суб'єктом владних повноважень в акті перевірки на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного:

Судом встановлено, що доходячи висновку про наявність виявлених перевіркою порушень та необхідність прийняття оскаржуваних в даній справі податкових повідомлень рішень, відповідач виходив з того, що податковою перевіркою було встановлено наявність господарських правовідносин позивача у перевіреному періоді з ТОВ «ОСОБА_2 Груп», ТОВ «Інтерстрой ХХІ», ТОВ «Баліта», ТОВ «Максус Трейд», ТОВ Меран Пром», ТОВ «ФК «Сінтез», ТОВ «Нео Текс», ТОВ «Спецстрой-Киїі», ТОВ «Техпромсталь», ТОВ «Честерлюкс».

Зокрема, як вказав відповідач, згідно досліджених первинних документів, складених за господарськими операціями з ТОВ «ОСОБА_2 Груп» було встановлено неналежне оформлення товарно-транспортних накладних, подорожніх листів, їх відсутність по окремих перевезеннях.

З наведеного відповідач дійшов висновку, що при аналізі фінансово-господарських операцій з постачальником ТОВ «ОСОБА_2 Груп» за перевірений період та первинних документів, складених за результатами даних операцій, надані документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку.

Так само подібних висновків відповідач дійшов щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Інтерстрой ХХІ».

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ «Баліта» відповідачем було встановлено, що згідно даних ЄДР вказана юридична особа має основний вид господарської діяльності 46.49 оптова торгівля іншими товарами господарського призначення. При цьому, Свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Баліта» анульовано 13.07.2015р., причина анулювання до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням.

Крім того, проведеним аналізом номенклатури придбаного товару постачальником ТОВ «Баліта» було встановлено, що в Єдиному державному реєстрі податкових накладних зареєстровано податкові накладні на отримання плитки облицювальної, клею та суміші для закріплення плитки, охолоджених виробів курчат бройлерів. Товар «Коагулянт (водоочисний універсальний) ТУ У24.1-3:2006», що вказаний у видаткові накладній № 29 від 13.05.2015р., виписаній на адресу позивача, ТОВ «Баліта» не придбавався.

Стосовно господарських правовідносин позивача з ТОВ «Максус-Трейд» відповідачем було встановлено відсутність заповнення товарно-транспортних накладних в розділі «Вантажно-розвантажувальні операції».

Крім того, було встановлено, що ТОВ «Максус Трейд» щомісячно сплачувало послуги з оренди офісного приміщення в сумі 170 грн. за 10 кв.м., що, як вказав відповідач, свідчить про відсутність можливості зберігання ним товарно-матеріальних цінностей в таких обсягах, які були реалізовані позивачу. Також з аналізу Єдиного державного реєстру податкових накладних відповідачем було встановлено відсутність придбання ТОВ «Максус Трейд» товару «сода каустична» та «сода кальцинована», який вказаний у видаткових накладних, виписаних ТОВ «Максус Трейд» на адресу позивача.

Стосовно господарських операцій позивача з ТОВ «Меран Пром» відповідачем було встановлено, що за період жовтень 2014 року, лютий 2015 року в Єдиному державному реєстрі податкових накладних не зареєстровано накладні на отримання послуг з оренди офісних, складських та інших приміщень, в результаті чого неможливо встановити кому належить адреса, вказана в товарно-транспортних накладних як пункт навантаження товару, відправленого позивачу. Також з аналізу Єдиного державного реєстру податкових накладних відповідачем було встановлено відсутність придбання ТОВ «Меран Пром» товару «фільтруючий елемент ЕФМГ-60х24х200 СВ», який вказаний у видаткових накладних, виписаних ТОВ «Меран Пром» на адресу позивача.

Стосовно господарських операцій позивача з ТОВ «ФК «Сінтез» відповідачем було встановлено, що за період з початку діяльності підприємства і до квітня 2015 року в Єдиному державному реєстрі податкових накладних не зареєстровано накладні на отримання послуг з оренди офісних, складських та інших приміщень даним підприємством, що вказує на ознаки фіктивності його діяльності. Також з аналізу Єдиного державного реєстру податкових накладних відповідачем було встановлено відсутність придбання ТОВ «ФК «Сінтез» товару «сода каустична» та «сода кальцинована», який вказаний у видаткових накладних, виписаних ТОВ «ФК «Сінтез» на адресу позивача.

Стосовно господарських правовідносин позивача з постачальником ТОВ «Нео-Текс» відповідачем було встановлено, що при здійсненні транспортування придбаного товару за маршрутом, вказаним у товарно-транспортних накладних, пробіг вантажного автомобіля ГАЗ 53, яким за документами здійснено доставку товару, не відповідає фактичному пробігу від м. Харкова до м. Пісочин за адресою доставки.

Стосовно господарських операцій позивача з постачальником ТОВ «Спецстрой-Київ» відповідачем встановлено, що в товарно-транспортних накладних на перевезення придбаного товару не зазначено інформацію в розділі «Вантажно-розвантажувальні операції». Крім того, згідно інформаційних баз даних - Єдиного державного реєстру податкових накладних, з початку своєї діяльності і по квітень 2015 року не зареєстровано накладні на отримання послуг з оренди офісних, складських та інших приміщень даним підприємством, що вказує на ознаки фіктивності його діяльності.

Також з аналізу Єдиного державного реєстру податкових накладних відповідачем було встановлено відсутність придбання ТОВ «Спецстрой-Київ» товару «Коагулянт (водоочисний універсальний) ТУ У24.1-3:2006», який вказаний у видаткових накладних, виписаних ТОВ «Спецстрой-Київ» на адресу позивача.

Так само, подібні порушення були виявлені при дослідженні господарських правовідносин позивача з контрагентами ТОВ «Техпромсталь» та ТОВ «Честерлюкс».

Таким чином, відповідач вказував на ознаки сумнівності здійснення фінансово-господарської діяльності зазначених вище контрагентів позивача, недоліки їх господарської діяльності та фактичну відсутність її здійснення.

Підсумовуючи зібрані дані відповідач дійшов висновку, що оскільки реальність вчинення між позивачем та його контрагентами у перевіреному періоді господарських операцій відсутня, а наслідком податкового обліку має бути лише фактичних рух активів, а не задекларований на папері, таким чином у позивача не було підстав для податкового обліку вказаних господарських операцій.

Проте, суд з такими висновками податкового органу не погоджується, виходячи з наступного.

За матеріалами справи судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «ОСОБА_2 Груп» були укладені усні договори, за якими в лютому 2015 року, березні 2015 року, квітні 2015 року, травні 2015 року, червні 2015 року були здійснені поставки товару позивачу на загальну суму ПДВ 228 733, 14 грн., що підтверджується копіями первинних документів бухгалтерського обліку, наданими позивачем до матеріалів справи (рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні, витяги з журналу реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ (а.с. 203, том 1- а.с. 153, том 2.)

На підтвердження виконання усних договорів, укладених між позивачем та ТОВ "Інтерстрой XXI", за якими у квітні 2015 року (ПДВ 2 100 грн.), травні 2015 року (ПДВ 60 грн.) були здійснені поставки товару позивачу (на загальну суму ПДВ 2 160 грн.), до матеріалів справи надані копії первинних документів (рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні, витяги з журналу реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ, наказ про призначення відповідальної особи) (а.с. 154-167 том 2).

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ «Баліта», судом встановлено, що позивачем та вказаним підприємством був укладений договір поставки № 1/1205 від 13.05.2015 року (а.с. 168,169, том 2), за яким здійснено поставку товару («Коагулянт (водоочисний універсальний) ТУ У24.1-3:2006») у травні 2015 року на суму ПДВ 66 000 грн.

На підтвердження вказаної обставини свідчать копії наданих до матеріалів справи первинних документів: рахунку на оплату № 30 від 13.05.2015 року, видаткової накладної № 29 від 13.05.2015 року, податкової накладної № 6 від 13.05.2015 року з квитанцією про прийняття, витягу з журналу реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ за травень 2015 року (довіреність №93/1 від 13.05.2015 року) (а.с. 170-173, том 2).

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ «Максус Трейд» судом встановлено, що між ними був укладений договір купівлі продажу № 23/02/15 від 23.02.2015 року (а.с. 174-177, том 2), за яким у лютому 2015 року (ПДВ 23 400 грн.), червні 2015 року (ПДВ 11 700 грн.), липні 2015 року (ПДВ 23 614 грн.) здійснені поставки товару (сода каустична, сода кальцинована) на загальну суму ПДВ 58 714 грн.

На підтвердження вказаної обставини свідчать копії наданих до матеріалів справи первинних документів (рахунки-фактури, податкові накладні, витяги з реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ) (а.с. 178-190, том 2).

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ «Меран Пром» судом встановлено, що між ними був укладений договір поставки № 1114/02 від 20.11.2014 року (а.с. 191-194, том 2), з урахуванням додаткової угоди № 1 від 20.11.2014 року (а.с. 195, том 2), за якими в січні 2015 року (ПДВ 25 932.96 грн.), лютому 2015 року (ПДВ 5 742.87 грн.) здійснені поставки товару (фільтруючий елемент ЕФМГ-60х24х200 СВ) (на загальну суму ПДВ 31 675,83 грн.).

На підтвердження вказаної обставини свідчать копії наданих до матеріалів справи первинних документів (рахунки-фактури, податкові накладні, витяги з реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ) (а.с. 196 - 227, том 2).

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ «ФК «Сінтез» судом встановлено, що між ними був укладений договір купівлі продажу № 1604-1 від 16.04.2015 року (а.с. 228- 231, том 2), за яким у квітні 2015 року здійснені поставки позивачу товару (сода каустична, сода кальцинована) на загальну суму ПДВ 33 750 грн.

На підтвердження вказаної обставини свідчать копії наданих до матеріалів справи первинних документів (рахунки-фактури, податкові накладні, витяги з реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ) (а.с. 232, - 248, том 2).

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ «Техпромсталь» судом встановлено, що між ними був укладений договір поставки № 27-11-15 від 27.11.2015 року (а.с. 249- 250, том 2), за яким у червні 2015 року здійснені поставки позивачу товару (сода каустична) на загальну суму ПДВ 58 500 грн.

На підтвердження вказаної обставини свідчать копії наданих до матеріалів справи первинних документів (рахунки-фактури, податкові накладні, витяги з реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ) (а.с. 1 - 10, том 3).

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ «Честерлюкс» судом встановлено, що між ними був укладений договір поставки 2406-1 від 24.06.2015 року (а.с. 11- 14, том 3), за яким у червні 2015 року здійснені поставки позивачу товару (фільтруючий елемент ЕФМГ-60х24х200 СВ) на загальну суму ПДВ 13 530 грн.

На підтвердження вказаної обставини свідчать копії наданих до матеріалів справи первинних документів (рахунки-фактури, податкові накладні, витяги з реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ) (а.с. 15-19, том 3).

Підстав щодо сумнівів у достовірності та належному документальному оформленні всіх вищезазначених первинних документів у суду не виникає, а їх фактична наявність сторонами у справі не заперечується.

При цьому суд зазначає, що копії зазначених вище первинних документів, а також розрахункових документів, які свідчать про сплату поставленого товару (а.с. 158-232, том 3) не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом Положення № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

На підставі зазначених вище обставин суд доходить висновку, що подані вказані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесення позивачем витрат у спірних правовідносинах шляхом вибуття безготівкових коштів з власності даного субєкта господарювання (в оплату отриманих послуг) свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Наявні в справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами: ТОВ «ОСОБА_2 Груп», ТОВ «Інтерстрой ХХІ», ТОВ «Баліта», ТОВ «Максус Трейд», ТОВ Меран Пром», ТОВ «ФК «Сінтез», ТОВ «Нео Текс», ТОВ «Спецстрой-Киїі», ТОВ «Техпромсталь», ТОВ «Честерлюкс» взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад з метою проведення безтоварних операцій та отримання незаконної податкової вигоди.

Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст. 11 КАС України не виявлено.

Стосовно доводів про фактичну відсутність транспортування придбаного позивачем товару у ТОВ «ОСОБА_2 Груп», ТОВ «Інтерстрой ХХІ», ТОВ «Баліта», ТОВ «Максус Трейд», ТОВ Меран Пром», ТОВ «ФК «Сінтез», ТОВ «Нео Текс», ТОВ «Спецстрой-Киїі», ТОВ «Техпромсталь», ТОВ «Честерлюкс» судом встановлено, що придбаний товар був перевезений транспортом позивача та доставлений на склад позивача, який знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, 25.

Вказані обставини підтверджуються наданими до матеріалів справи копіями товарно-транспортних накладних, подорожніх листів вантажного автомобіля (а.с. 20 104, том 3). Деякі помилки у вказаних документах не можуть розглядатись як підстава для висновку про відсутність господарських операцій, оскільки їх фактичне здійснення сукупно підтверджується іншими доказами у справі, які є беззаперечними.

У звязку із встановленим суд зауважує, що відповідно до вимог п.п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з:

доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Згідно приписів п.п. 198.1 ст. 198 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.п. 198.3. зазначеної статті податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Згідно п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому, відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем податковий кредит в даній справі сформований на підставі сплачених сум ПДВ від господарських операцій, які підтверджені документально та є належним чином виконані. Так само, на підставі належно виконаних господарських операцій позивачем вірно сформовано суми податку на прибуток приватних підприємств.

Суд зауважує, що висновки податкового органу щодо виявлених перевіркою порушень з боку позивача ґрунтувалися на виявлених помилках у деяких товарно-транспортних документах, а також довільному аналізі відповідних баз даних (Єдиних державних реєстрах), з яких відповідачем зроблено висновки про відсутність господарських операцій. Проте провину платника податку не можна вважати доведеною у разі, коли дійсність господарських операцій підтверджена належними первинними документами обліку, що мало місце в даній справі. Як вказувалося вище, певні недоліки деяких первинних документів висновку щодо законності та реальності господарських операцій спростувати не можуть.

Підсумовуючи наведене, суд зауважує, що відповідно до приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі відповідачем, як субєктом владних повноважень, суду не надано доказів законності та обґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, у той час як позивачем подано переконливі докази в обґрунтування своєї позиції, з аналізу яких судом зроблено вичерпні висновки.

Отже, в ході судового розгляду відповідачем не доведено правомірності мотивів для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, що зумовлює висновок про необґрунтованість визначення платнику податків додаткових податкових зобов'язань і, як наслідок, наявність факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ "Науково - виробниче підприємство"Новінтекс".

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 11, 12, 52, 55, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Новінтех" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасування податкові повідомлення-рішення Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області від 13.10.2016 року № та №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Новінтех" (місцезнаходження: 61176, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ - 22634952) судовий збір у розмірі 19218 (дев'ятнадцять тисяч двісті вісімнадцять) грн. 02 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, буд.46, код ЄДРПОУ - 39599198).

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 21 грудня 2016 року.

Суддя Панченко О.В.