Справа № 357/3107/16-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2016 року м. Київ К/800/24615/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Білоцерківмаз»

на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року

у справі № 357/3107/16-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Білоцерківмаз»

до Білоцерківської міської ради Київської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Білоцерківмаз» (далі - ТОВ НВП «Білоцерківмаз») звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Білоцерківської міської ради Київської області (далі - Рада) про визнання протиправним та скасування рішення від 18 лютого 2016 року № 81-07-VIІ «Про перейменування вулиць та інших поіменованих об'єктів м. Біла Церква», прийняте за відсутністю відповідних повноважень, зобов`язання утриматись від перейменування бульвару 1-го Травня в м. Біла Церква у зв'язку з прийняттям Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» в майбутньому.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року, у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ТОВ НВП «Білоцерківмаз» звернулось до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення цих судів та прийняти нове - про задоволення позову. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо правомірності оспорюваного рішення відповідача та відсутності порушення прав позивача цим рішенням.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Рада просила залишити таку без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами встановлено, що Рада прийняла розпорядження від 25 червня 2015 року № 104Р «Про громадське обговорення пропозицій по перейменуванню вулиць та інших поіменованих об'єктів міста Біла Церква».

Відповідно до протоколу засідання робочої групи з підготовки заходів щодо реалізації положень Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 11 вересня 2015 року № 5 на порядку денному засідання стояло питання про визначення пропозицій стосовно переліку об'єктів, що потребують змін назв відповідно реалізації положень Закону України та з метою підготовки проекту рішення. На засіданні також обговорювалося те, що деякі вулиці не включені до переліку, наприклад, провулок Жовтневий, вул. Революції, пров. Горького, бул. 1-го Травня, вул. 9 Січня. На засіданні уточнено додаток та результати опитування, а також комісія визначилась про підготування проекту рішення до 24 вересня 2015 року.

На пленарному засіданні Білоцерківської міської ради 24 вересня 2015 року депутати вирішили зняти з розгляду проект рішення «Про перейменування вулиць та інших поіменованих об'єктів міста Біла Церква», що підтверджується витягом з протоколу пленарного засідання 79 сесії Білоцерківської міської ради шостого скликання від 24 вересня 2015 року.

Відповідно до змісту протоколу № 6 засідання робочої групи з підготовки заходів щодо реалізації положень Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 13 січня 2016 року на порядку денному засідання стояло питання про розгляд та узгодження варіантів перейменування вулиць та інших поіменованих об'єктів м. Біла Церква відповідно реалізації положень Закону України та з метою підготовки проекту рішення. За наслідками засідання вказаної робочої групи запропоновані варіанти перейменування вулиць та інших поіменованих об'єктів м. Біла Церква у кількості 54 об'єкти. Відкритим для пропозицій залишилось питання щодо варіантів перейменування наступних вулиць та інших поіменованих об'єктів м. Біла Церква: вул. Маршала Чуйкова, вул. Петра Запорожця, вул. Суворова, вул. Чапаєва та шести Чапаєвських провулків, завулка Чапаєвського, бул. 1-го Травня, вул. Леваневського, вул. 9 Січня.

Відповідно до змісту протоколу № 7 засідання робочої групи по підготовці заходів щодо реалізації положень Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 03 лютого 2016 року на порядку денному засідання стояло питання про остаточне узгодження варіантів перейменування вулиць та інших поіменованих об'єктів м. Біла Церква відповідно реалізації положень Закону України та з метою підготовки проекту рішення. За наслідками засідання вказаної робочої групи узгоджені варіанти перейменування вулиць та інших поіменованих об'єктів м. Біла Церква доповнені наступними пропозиціями поіменованих об'єктів: вул. Маршала Чуйкова - вул. Андрея Шептицького, бул. 1-го Травня - бул. Михайла Грушевського, пров. Горького - пров. Сухоярський, пров. Жовтневий - пров. Грузинський, вул. 9-го Січня - вул. Миколи Лозовика, вул. Революції - вул. Івана Виговського. У протоколі вказано про необхідність провести інформативну роботу з пресою, депутатами.

На підставі Закону України від 09 квітня 2015 року № 317 «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», Закону України від 24 травня 2012 року № 4865 «Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій» та Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97 «Про місцеве самоврядування» Білоцерківська міська рада Київської області прийняла рішення від 18 лютого 2016 року № 81-07-VII «Про перейменування вулиць та інших поіменованих об'єктів міста Білої Церкви».

Відповідно до п/н 6 додатку до вказаного рішення бульвар 1-го Травня перейменовано у бульвар Михайла Грушевського. (п. 1 вказаного Рішення). У додатку 1 наведено перелік окремих вулиць та провулків, які підпадають під дії Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Крім того, судами попередніх інстанцій установлено, що перейменування бульвару не порушує інтереси ТОВ НВП «Білоцерківмаз» щодо його історії та історичної назви. Внесення змін до правовстановлюючих документів (свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину, договору купівлі продажу, договору міни, договору дарування, тощо) у зв'язку з перейменуванням вулиць, на яких знаходиться об'єкт нерухомого майна необов'язкова, а тому вони є чинними та не потребують зміни чи отримання нового правовстановлюючого документа.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що рішення Ради від 18 лютого 2016 року № 81-07-VIІ «Про перейменування вулиць та інших поіменованих об'єктів м. Біла Церква» прав та інтересів позивача не порушує.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п. 41 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження: 1) підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту; 2) підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» передбачено, що органам місцевого самоврядування у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом в установленому порядку здійснити демонтаж пам'ятників, пам'ятних знаків, присвячених особам, причетним до організації та здійснення Голодомору 1932-1933 років в Україні, політичних репресій, особам, які обіймали керівні посади у комуністичній партії, вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних та автономних радянських республік (крім осіб, діяльність яких була значною мірою пов'язана з розвитком української науки та культури), працівникам радянських органів державної безпеки, подіям, пов'язаним з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті, а також в установленому порядку перейменувати райони у містах, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, проспекти, площі, майдани, набережні, мости, інші об'єкти топоніміки населених пунктів, а також інші географічні об'єкти, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму.

Відповідно до абзацу «є» п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», символіка комуністичного тоталітарного режиму - це символіка, що включає назви областей, районів, населених пунктів, районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів, інших об'єктів топоніміки населених пунктів, підприємств, установ, організацій, у яких використані імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, працювали в радянських органах державної безпеки, а також назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік та похідні від них, назви, пов'язані з діяльністю комуністичної партії (включаючи партійні з'їзди), річницями Жовтневого перевороту 25 жовтня (7 листопада) 1917 року, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті (крім назв, пов'язаних з опором та вигнанням нацистських окупантів з України або з розвитком української науки та культури).

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» встановлено, що для прийняття рішень про перейменування вулиць органам місцевого самоврядування надано шість місяців строк з дня набрання чинності цим Законом. Зазначений Закон набрав чинності 21 травня 2015 року.

Абзацом 2 п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» встановлено, що у разі якщо протягом зазначеного в абзаці першому цього пункту строку сільською, селищною, міською радою в установленому цим Законом порядку не прийнято рішення про перейменування районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів чи інших об'єктів топоніміки населених пунктів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, таке рішення у формі розпорядження приймається відповідним сільським, селищним, міським головою (або особою, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження) у тримісячний строк, що обчислюється з моменту закінчення строку, встановленого абзацом першим цього пункту. Таке розпорядження приймається з урахуванням вимог, встановлених цим Законом, статтею 3 Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», пропозицій громадськості, науковців та рекомендацій Українського інституту національної пам'яті.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об'єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій» імена фізичних осіб, ювілейні та святкові дати, назви і дати історичних подій юридичним особам та об'єктам права власності присвоюють сільські, селищні, міські ради - юридичним особам, майно яких перебуває у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, та об'єктам права власності, які за ними закріплені, а також вулицям, провулкам, проспектам, площам, паркам, скверам, бульварам, узвозам, проїздам, майданам, набережним, мостам.

У контексті цього спору, суд зазначає, що законодавче встановлення процедури та строків перейменування вулиці, жодним чином не обмежує в часі законодавчі повноваження Ради, до яких, зокрема, належить найменування і перейменування вулиць міста, та не зупиняє дію Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

Отже, посилання позивача на прийняття Радою оспорюваного рішення за межами шестимісячного строку у цьому випадку не заслуговує на увагу та не може бути підставою для скасування рішення від 18 лютого 2016 року № 81-07-VIІ в цілому, оскільки прийняте відповідачем у межах наданих йому повноважень.

За правилами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов'язки позивача.

Аналогічного висновку, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції відповідно до ст. 2442 КАС України, дійшов Верховний Суд України у постанові від 18 жовтня 2016 року у справі № 21-51а16.

Зважаючи на те, що рішення від 18 лютого 2016 року № 81-07-VIІ прийняте Радою у межах передбачених законодавством повноважень, ТОВ НВП «Білоцерківмаз» не довело порушення вказаним рішенням його прав, крім того оспорюваний акт суб'єкта владних повноважень стосується всієї громади міста, а не лише товариства та однієї вулиці, суд вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості позову та відсутності підстав для його задоволення.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Білоцерківмаз» відхилити.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: