Справа № 235/4772/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Данилів С.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року справа №235/4772/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2016 р. у справі № 235/4772/16-а (головуючий І інстанції Данилів С.В.) за позовом ОСОБА_2 до Начальника Управління соціального захисту населення Покровської міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправною діяльність та утримання 79 % щомісячної державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі за текстом - позивач) звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Начальника Управління соціального захисту населення Покровської міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправною діяльність та утримання 79 % щомісячної державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 до начальника Управління соціального захисту населення ОСОБА_3 про визнання противоправною діяльність та утримання 79% щомісячної державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям в частині позовних вимог з 01 серпня 2013 року по 20 січня 2016 року включно - залишено без розгляду.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до начальника Управління соціального захисту населення ОСОБА_3 про визнання противоправною діяльність та утримання 79% щомісячної державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям в частині позовних вимог з 21 січня 2016 року по 31 січня 2017 року включно - було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, а нарахування позивачу призначеної допомоги за період з 01.02.2016 р. по 03.11.2016 р. є правомірними, оскільки за аналогічним розрахунком у розмірі відповідно чинного законодавства та з урахуванням підвищення прожиткового мінімуму, як малозабезпеченій сім'ї, у зв'язку із тим, що вона перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітна і інших джерел доходу немає.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що вона відноситься до категорії малозабезпеченої сім'ї та має право на отримання допомоги, виходячи з загального доходу сім'ї. Крім того апелянт зазначив, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям була нарахована по постанові КМУ, яка не відповідає нормам Конституції України.Також апелянт зазначила, що строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав, свобод та інтересів не пропустила.

У судовому засіданні 14.12.2016 року, представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі. Просив суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції.

Представники позивача, відповідача у судове засідання не зявились належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення справи, у звязку з перебуванням його на лікарняному. Колегія суддів вважає можливим відповідно ч.4 ст.196 КАС України розглянути справу зі відсутність осіб, які не зявились та явка яких не є обовязковою. Крім того, до суду не були надані докази в підтвердження знаходження представника позивача на стаціонарному лікуванні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно довідки № 4518 від 25.03.2016 року УСЗН Красноармійської міської ради, ОСОБА_2 перебуває на обліку у УСЗН та отримує допомогу малозабезпеченим сім'ям у розмірі, отримувала компенсаційну виплату працездатній особі, що здійснює догляд за інвалідом 1 групи у розмірі 217,40 грн., за період з 01.02.2016р. по 31.07.2016 р. (а.с.11).

Згідно довідки Лисівської сільської ради № 721 від 02.07.2016 р. про склад сім'ї вбачаться, що за адресою: с.Лисівка, вул..Центральна, буд.80, зареєстрована ОСОБА_2зареєстрована одна (а.с.19).

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішень про призначення державно-соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям від 26.06.2013 р., від 29.01.2014 р., від 24.03.2014 р., від 28.08.2014 р., від 28.05.2014 р., 23.04.2015 р., ОСОБА_2було призначено державну соціальну допомогу, у зв'язку із доглядом за інвалідом 1 групи. Зазначена допомога позивачем отримувалась у період з 26.06.2013 року по 02.03.2016 р. (а.с. 84-86).

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішень про призначення державно-соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям від 28.05.2014 р. та від 03.03.2016 р. ОСОБА_2 було призначено державну соціальну допомогу, як працездатній особі, яка зареєстрована в службі зайнятості. (а.с. 87-88).

Згідно відповіді Покровської міської ради від 28.04.2016 р. щодо звернення позивача до «Урядової гарячої лінії», позивачу надано роз'яснення щодо порядку призначення допомоги малозабезпеченим сім'ям та наведено розрахунок призначеної 18.02.2016 р. допомоги за період з 01.02.2016 по 31.07.2016 р. (а.с.42)

Згідно відповіді Покровської міської ради від 17.06.2016 р. позивачу надано відповідь щодо її звернення, де зазначено про розміри та періоди виплати допомоги з 01.08.2013 р. до 01.08.2016 р., у розмірах визначених Законом України «Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям». (а.с.12).

Згідно відповіді Покровської міської ради від 12.08.2016 р. позивачу надано відповідь щодо результатів перевірки та роз'яснення щодо порядку нарахування та виплати допомоги малозабезпеченим сім'ям (а.с.46).

Згідно відповіді Покровської міської ради від 17.08.2016 р. позивачу надано відповідь щодо її звернення, де зазначено про розміри та періоди виплати допомоги з 23.08.2013р. по 23.08.2014р., 26.08.2014р. по 26.08.2015р., у розмірах визначених постановою КМУ № 558 від 29.04.2004. Щодо періодів з 23.08.2013р. -23.08.2014р. та 26.08.2014р. - 08.12.2015р. то за цей час згідно призначеної допомоги до Пенсійного фонду України було здійснено перерахування страхових внесків. (а.с.44).

Згідно довідки Красноармійського Державного центру зайнятості дохід ОСОБА_2за період з 24.12. 2015 р. по 30.06.2016 р. становить 0 грн.(а.с.18).

Згідно відповіді УСЗН Красноармійської міської ради від 21.06.2016 р. позивачу надано відповідь щодо її звернення про перерахунок допомоги, з якого вбачається, що позивач у булло роз'яснено порядок призначення допомоги та відмови у здійсненні перерахунку, оскільки така була призначена відповідно до ст. 5 «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям». де зазначено про розміри та періоди виплати допомоги з 01.08.2013 р. до 01.08.2016 р., у розмірах визначених Законом України «Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям».

Колегія суддів переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку зазначає, що статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Щодо позовних вимог за період з 01 серпня 2013 року по 20 січня 2016 року включно колегія суддів має зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, виходячи з приписів указаної норми, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду повязується, з одного боку, з обєктивним моментом, тобто порушенням субєктивного права, а з другого боку, із субєктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

При вирішенні питання щодо поважності/неповажності пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд виходить з того, що поважними визнаються лише такі причини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, тобто, які б обєктивно та істотно перешкоджали його зверненню до суду та не залежали від його волевиявлення.

Заява про поновлення строку звернення до суду Позивачем не подавалась.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів справи та наявних в ній доказів, позивач отримував спірні суми допомоги (періодичні платежі) щомісяця протягом 2013-2016 року, про що свідчить довідки про розміри призначеної і фактично отриманої державної, отже про порушення його права щодо отримання соціальної допомоги в більшому розмірі повинна була дізнатися під час отримання спірних сум, а саме починаючи з серпня 2013 року.

Разом з тим, з позовом щодо порушення його права на отримання соціальної допомоги в більшому розмірі вона звернувся тільки в липні 2016 року не навівши поважних причин для поновлення строку звернення до суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що за період з 01 серпня 2013 року по 20 січня 2016 року включно позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду у звязку з тим, що позов подано з пропущенням встановленого законом строку без поважних причин.

З приводу правильності нарахування державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям колегія суддів має зазначити наступне.

Згідно ст.3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України.

Відповідно до ст.5 «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», на 2016 рік рівень забезпечення прожиткового мінімуму (гарантований мінімум) для призначення допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» у відсотковому співвідношенні до прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення для працездатних осіб становить - 21 відсоток. Розмір державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у 2016 році не може бути більше 75 відсотків рівня забезпечення прожиткового мінімуму для сім'ї.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень;

Відповідно до ст. 3, 7 Закону України ««Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо у складі сім'ї є інвалід та малозабезпеченим сім'ям.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

До стабілізації економічного становища в Україні розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму.

Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджет України і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законами України про державні бюджети на відповідні роки визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 р. по справі «Великода проти України» суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Ткож, Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2І перебуває на обліку у службі зайнятості як безробітна.

Відтак, з матеріалів справи вбачиться, що за період з 21.01.2016 р. по 31.01.2016 р. позивач отримувала допомогу малозабезпеченим сім'ям у зв'язку із тим, що мама була інвалідом 1 групи, та розмір такої допомоги, згідно наведених вище норм чинного на час виникнення спірних правовідносин , становив 217, 04 грн. (1378 (прожитковий мінімум) Х 21% ( рівень забезпечення прожиткового мінімуму) = 289, 38 грн. Х 75 %(обмеження розміру допомоги) = 217,04).

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З цього привіду необхідно зазначити, що в даному випадку ст.9 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік», на 2016 рік був встановлює рівень забезпечення прожиткового мінімуму (гарантований мінімум) для призначення допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» у розмірі 21 відсотку до прожиткового мінімуму для основних соціальних і демографічних груп населення для працездатних осіб а розмір державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у 2016 році не може бути більше 75 відсотків рівня забезпечення прожиткового мінімуму для сім'ї.

З урахуванням викладеного, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позову.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2016р. у справі № 235/4772/16-а-залишити без задоволення.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2016 р. у справі № 235/4772/16-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_4