Справа № 383/1060/16-а
Суддя: Адаменко І. М.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 383/1060/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Адаменко І.М.,

при секретарі - Одінцовій Н.Г.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області - Утулової М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області, в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, про визнання незаконними дій та рішення, його скасування, зобов»язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, про визнання незаконними дій та рішення, його скасування, зобов»язання вчинити дії, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 13.08.2016 року він подав до Бобринківської сільської ради Бобринецького району письмову заяву про надання згоди щодо розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність під забудову площею 0,25 га, для садівництва - 0,12 га для ведення особистого селянського господарства - до 2х га. Вказана заява зареєстрована в Бобринцькій сільській раді за вхідним № 02-22/21 від 13.08.2016 року. Однак, рішенням десятої сесії сьомого скликання Бобринківської сільської ради від 05.09.2016 року № 77 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва» йому відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, яка знаходиться в с. Варламівка Бобринецького району Кіровоградської області, у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у розмірі 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства розміром 0,12 га за рахунок земель житлової і громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення. Вважає вищевказане рішення суб»єкта владних повноважень незаконним та не обґрунтованим, тому змушений був звернутися з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача - Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області - Утулова М.І., в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечила проти їх задоволення.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 112 КАС України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом під час підготовчого провадження, приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Суд, заслухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

3 огляду на положення статей 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних ociб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього суб'єкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних oci6, прав та інтересів юридичних oci6 у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органiв місцевого самоврядування, їхніх посадових i службових oci6, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням ycix обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу piвності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та iнтересів особи i цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1, 13.08.2016 року звернувся до Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області з письмовою заявою про надання згоди щодо розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність під забудову площею 0,25 га, для садівництва - 0,12 га, для ведення особистого селянського господарства - до 2х га. Вказана заява зареєстрована в Бобринківській сільській раді за вхідним №02-22/21 від 13.08.2016 року (а.с.12).

Рішенням десятої сесії сьомого скликання Бобринківської сільської ради від 05.09.2016 року № 77 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва» ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, яка знаходиться в с. Варламівка Бобринецького району Кіровоградської області, у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у розмірі 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства розміром 0,12 га за рахунок земель житлової і громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення (а.с. 11).

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних ociб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, в тому числі, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних ociб відповідно до цього Кодексу.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано нормами ст. 118 ЗК України.

Норми безпосередньої передачі земельних ділянок громадян визначено статтею 121 ЗК України.

Частиною першою вказаної статті передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок iз земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара; для ведення садівництва - не більше 0.12 гектара; для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0.25 гектара.

Відповідно до положень частини 6 та 7 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки iз земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель i споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших ociб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів i не входить до складу певного району, заява подається, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документа, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов»язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином у громадянина виникає право на земельну ділянку на підставі рішення відповідного органу державної влади або місцевого самоврядування про надання її у власність, а не на підставі рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Отримання дозволу на розроблення не означає обов»язкове позитивне вирішення питання про надання земельної ділянки у власність. Внаслідок прийняття такого рішення у особи не виникає право цивільне.

У спірних правовідносинах відповідач, орган місцевого самоврядування, реалізує владні управлінські функції відносно позивача.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах судової палати у адміністративних справах Верховного Суду України від 19 січня 2016 року №21-3690а15, від 07 червня 2016 року №21-1341а16, від 13 липня 2016 року № 21-1265а16.

Отже, законодавцем встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У такому випадку відмова може бути визнана обгрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам, зазначеним у ЗК України, які повинні бути затвердженні у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою i техніко - економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Попри це, приймаючи оскаржуване рішення відповідач посилався на норми статей 34 та 35 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що регулюють повноваження сільських, селищних, міських рад у сфері соціального захисту населення та в галузі зовнішньоекономічної діяльності. Kpiм того, посилання на «п.2» ст.26 вказаного закону є взагалі неприйнятним, оскільки такої норми не icнyє.

Також, статті 125 та 126 Земельного Кодексу України, на які зроблено посилання в оскаржуваному рішенні як на підставу відмови у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, регулюють відносини щодо реєстрації виникнення права на земельну ділянку та оформлення речових прав на неї, але аж ніяк не порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою чи підстави відмови у наданні такого дозволу.

Аналогічно в оскарженому рішенні маються посилання на норму статті 22 Закону України «Про державний земельний кадастр», яка взагалі містить вимоги до документів, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Окрім того, оскаржуване рішення Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 05.09.2016 року № 77, взагалі не містить підстав відмови позивачу ОСОБА_1 у задоволенні його заяви від 13.08.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги визнанні представником відповідача, суд приходить до висновку, про обґрунтованість вимог позивача, та вважає позов такими, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням встановлених обставин, оскільки судове рішення ухвалено не на користь суб»єкта владних повноважень, тому з місцевого бюджету в особі Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області на користь держави підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 551,20 грн. Керуючись ст.ст.9, 11,18, 69-71, 86,94, 99, ч. 2 ст. 112, ст.ст. 158-163, 254 КАС України, ст.ст. 12, 118, 121 Земельного Кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність під забудову площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - до 2х га. із земель на території с. Варламівка (Бобринківська сільська рада) Бобринецького району Кіровоградської області неправомірними.

Визнати незаконним та скасувати рішення десятої сесії сьомого скликання Бобринківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 05.09.2016 року № 77 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва», яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки, яка знаходиться в с. Варламівка Бобринецького району Кіровоградської області у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у розмірі 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства розміром до 2-х га; та індивідуальногшо садівництва загальним розміром 0,12 га за рахунок земель житлової і громадської забудови та земель сільськогосподарського призначення.

Зобов»язати Бобринківську сільську раду Бобринецького району Кіровоградської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2016 року про надання згоди щодо розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність під забудову площею 2,25 га, для садівництва - 0,12 га для ведення особистого селянського господарства - до 2-х га.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бобринецький районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя І.М. Адаменко