Справа № 215/3416/16-а(2-а/215/109/16)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2016 року справа № 215/3416/16-а(2-а/215/109/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2016 р. в справі № 215/3416/16-а за позовом ОСОБА_1 до Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій щодо припинення виплати пенсії як інваліду 3 групи з 01.04.2015 р., зобовязання поновити виплату пенсії з 01.04.2015 р. та виплачувати в подальшому, в обґрунтування якого зазначила, що вона отримує пенсію як інвалід 3 групи відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». З 01.04.2015 р. відповідачем припинено виплату пенсії, оскільки вона є державним службовцем. Позивач вважає такі дії протиправними.

Постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2016 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01.06.2015 р. пенсії по інвалідності; зобовязано відповідача поновити виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.06.2015 р.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі через порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції пропущення позивачем строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України, а також приписів ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 р. № 911-VIII, оскільки даною нормою зазначено, що особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам подовжено на 2016 рік. На думку апелянта, припинення виплати пенсій з 01.01.2016 р. особам, які працюють на посадах, передбачених Законом України «Про державну службу», не повязано із призначенням спеціальної пенсії.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у звязку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Криворізькому північному обєднаному УПФУ, отримувала пенсію по інвалідності 3 групи за загальним захворюванням відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Одночасно позивач працює в управлінні Державної казначейської служби України у Тернівському районі м. Кривого Рогу, посада якої відносить до державної служби. З 01.04.2015 р. позивачу припинено виплату пенсії.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з 01.06.2015 р. на позивача не поширюються встановлені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону від 02.03.2015 р. № 213-VIII) обмеження щодо виплати пенсії, оскільки з 01.06.2015 р. робота на займаній позивачем посаді не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами, адже на даний час особам, які працюють на посадах, визначених спеціальними законами, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів вважає такий висновок частково необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням довічно, до 01.04.2015 р. отримувала пенсію як інвалід 3 групи, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Позивач працює в управлінні Державної казначейської служби України у Тернівському районі м. Кривого Рогу, посада позивача відносить до державної служби.

Вирішуючи питання правомірності припинення виплати пенсії позивачу, колегія суддів виходить з такого.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Колегія суддів зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у звязку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у звязку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції, що з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених спеціальним законом, у звязку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 ст. 54 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, також суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у звязку з відсутністю підстав для її невиплати.

Доводи апелянта щодо пропущення позивачем строку звернення до суду колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Таким чином, пропуск строку звернення до суду є підставою для залишення позовних вимог без розгляду, а не для відмови у задоволенні позову, як вказує апелянт в апеляційній скарзі.

Проте судова колегія вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Так, позивачем оскаржуються дії відповідача щодо припинення виплати пенсії, та зміст цих дій викладено в листі відповідача від 01.06.2016 р. Позивач звернувся до суду з даним позовом 04.08.2016 р., тобто в межах строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

Разом з тим, є доречними доводи апелянта щодо неврахування судом першої інстанції того факту, що припинення виплати пенсій з 01.01.2016 р. особам, які працюють на посадах, передбачених Законом України «Про державну службу», не повязано із призначенням спеціальної пенсії.

Як встановлено ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в редакції Закону від 24.12.2015 р. № 911-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 р., тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Отже, припинення особам, які працюються на посадах та умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», виплати пенсії з 01.01.2016 р. законодавець не повязує з можливістю в подальшому призначення пенсії за спеціальними законами.

З урахуванням імперативного припису зазначених вище законів позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині позовних вимог з 01.06.2015 р. по 31.12.2015 р., а постанова суду першої інстанції зміні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, але постанова прийняття з помилковим застосування норм матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення.

Ухвалою судді-доповідача про відкриття апеляційного провадження у справі відстрочено апелянту сплату судового збору до вирішення справи по суті, у звязку з чим відповідно до ст. ст. 88, 94 КАС України з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 606,32 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2016 р. в справі № 215/3416/16-а задовольнити частково.

Постанову Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2016 р. в справі № 215/3416/16-а за позовом ОСОБА_1 до Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії змінити.

Доповнити абзац другий резолютивної частини постанови після слів та цифр «з 01 червня 2015 року» словами та цифрами «по 31 грудня 2015 року».

Доповнити абзац третій резолютивної частини постанови після слів та цифр «з 01 червня 2015 року» словами та цифрами «по 31 грудня 2015 року».

В іншій частини постанову залишити без змін.

Стягнути на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України (Отримувач: УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, рахунок отримувача: 1004; КБКД 22030101; Код з ЄРДПОУ: 37989274; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області м. Дніпропетровська; Код банку отримувача (МФО): 805012) з бюджетних асигнувань Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (, вул. Ватутіна, 37-в, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, 50096) судовий збір у розмірі 606 (шістсот шість) грн. 32 коп.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко