Справа № 265/6356/16-а
Суддя: Копилова Л. В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №265/6356/16-а
Провадження №2-а/265/217/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Копилової Л.В.,

при секретарі - Єфремовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він має статус учасника бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 08.06.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, у тому числі, передбачені ст.12 Закону України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У ст.7 Закону України №928 -VІІІ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» зазначено, що у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлюється: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень. Водночас, у травні 2016 року УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради здійснило йому виплату допомоги на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у сумі 920,00 гривень, тобто у розмірі меншому, ніж гарантовано законом.

28 вересня 2016 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату недоплаченої йому разової грошової допомоги як учаснику бойових дій, згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України № 3551-ХІІ у розмірі 4730,00 гривень (1130,00 грн. х 5 - 920,00 грн.), однак листом УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради № 06вхТ 1155 17-0211-06 від 05.10.2016 року йому було відмовлено. Вважає, що такими діями відповідача були порушені його права, тому просив суд визнати бездіяльність відповідача щодо відмови йому в перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», протиправною та стягнути з УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік, як учаснику бойових дій, відповідно до статті 12 Закону України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, та з урахуванням раніше виплачених сум, тобто в розмірі 4 730 гривень.

Позивач ОСОБА_1 при розгляді справи підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради Василів О.С. позовні вимоги не визнала повністю та надала заперечення на адміністративний позов, в яких зазначила, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , виданого 08 червня 2015 року управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 та користується пільгами, передбаченими ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року, в чинній на час встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій редакції, відповідно до якої особам, на яких поширюються чинність цього Закону, щорічно до 5 травня передбачена виплата разової грошової допомоги у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Виплата разової грошової допомоги у 2016 році здійснювалась на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 02.03.2016 № 141.

Даною постановою була передбачена виплата разової грошової допомоги учасникам бойових дій у розмірі 920 гривень, яка була виплачена йому в квітні 2016 року.

Ствердження ОСОБА_1 , що разову грошову допомогу потрібно розраховувати з розміру мінімальної пенсії за віком, суперечить нормам діючого законодавства.

Згідно з ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої даної статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

В законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не визначено, що виплату разової грошової допомоги слід провадити у розмірі кратному прожитковому мінімуму, тому їх дії повністю відповідають вимогам діючого законодавства. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 08.06.2015 року, та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, у тому числі передбачені ст.12 Закону України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. У ст.7 Закону України №928 -VІІІ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» зазначено, що у 2016 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлюється: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень.

З листа УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради № 06вхТ 1155 17 0211 - 06 від 05.10.2016 року вбачається, що відповідач у травні 2016 року виплатив позивачу разову грошовому допомогу до 5 травня в розмірі 920 гривень. Дана обставина не заперечувалася позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Редакція ч. 5 ст. 12 Закону України №3551-ХІІ, на час виникнення спірних відносин була чинною, іншими законодавчими актами, в тому числі Законом України №928 -VІІІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік", не призупинялась і зміни до неї не вносилися.

Водночас Кабінет Міністрів України у постанові від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установив, що в 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920 гривень.

Отже, на час виплати позивачу ОСОБА_1 у травні 2016 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та постанова Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Керуючись принципом законності та виходячи з визначених у частині четвертій статті 9 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2016 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року, а Закон України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу.

Виходячи з викладеного, при вирішенні даного спору підлягає застосуванню ст.12 Закону України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а посилання представника відповідача на постанову Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року є таким, що звужує обсяг передбачених законом та гарантованих Конституцією України прав позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За таких обставин дії відповідача щодо виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік не в повному розмірі, встановленому статтею 12 Закону України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік слід визнати протиправними та відновити порушене право позивача на належний розмір разової грошової допомоги.

Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

На підставі викладеного, суд вважає бездіяльність відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, протиправною, тому приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік, як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 12 Закону України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.7 Закону України №928 -VІІІ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, та з урахуванням раніше виплачених сум, тобто в розмірі 4 730 гривень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача, як учасника бойових дій, звільнено від сплати судового збору, він фактично не поніс цих судових витрат, спір вирішено на його користь, то судовий збір з відповідача стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 12 Закону України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України №928 -VІІІ "Про Державний бюджет України на 2016 рік", керуючись ст. 6, 8, 9,11, 17, 70, 88, 94, 99, 158-163, 167, 183-2, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік, задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік, протиправною.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради на користь ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік, як учаснику бойових дій, відповідно до статті 12 Закону України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.7 Закону України №928 -VІІІ «Про Державний бюджет України на 2016 рік» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум, в сумі 4 730 гривень.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя _____________________