Справа № 826/13210/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Київ К/800/20426/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Мороз Л.Л., Горбатюка С.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року по справі №826/13210/15 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „Златобанк" Славінського Валерія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „Златобанк" Славінського Валерія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив: визнати неправомірними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „Златобанк" Славінського В.І. щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договорами банківських вкладів №080679 від 12.02.2015 та №080852 від 13.02.2015, укладених між позивачем та публічним акціонерним товариством „Златобанк"; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „Златобанк" Славінського В.І. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, до якого буде включений як вкладник ОСОБА_1, який має право на відшкодування за договорами банківських вкладів №080679 від 12.02.2015 та №080852 від 13.02.2015, укладених між позивачем та публічним акціонерним товариством „Златобанк"; визнати неправомірними дії виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо затвердження Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, до якого не було включено як вкладника ОСОБА_1 за договорами банківських вкладів №080679 від 12.02.2015 та №080852 від 13.02.2015, укладених між позивачем та публічним акціонерним товариством „Златобанк"; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити Перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, до якого буде включено як вкладник ОСОБА_1 за договорами банківських вкладів №080679 від 12.02.2015 та №080852 від 13.02.2015, укладених між позивачем та публічним акціонерним товариством „Златобанк".

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачами було протиправно не включено його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ „Златобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить, скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „Златобанк" Славінський В.І. просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 12.02.2015р. між позивачем та публічним акціонерним товариством „Златобанк"(далі - ПАТ „Златобанк") укладений договір банківського вкладу (угода про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб) №080679.

Згідно платіжного доручення №461423 від 12.02.2015 р. та меморіального ордера №461423 від 12.02.2015 р. на вкладний рахунок позивача були зараховані грошові кошти у розмірі 500,00 грн., а згідно платіжного доручення №511935 від 13.02.2015 р. та меморіального ордера №511935 від 13.02.2015 р. - зараховані кошти в розмірі 184 500,00 грн.

Крім того, 13.02.2015 р. між позивачем та ПАТ „Златобанк" укладений договір банківського вкладу (угода про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб) №080852.

Згідно квитанції №511262 від 13.02.2015 р. на рахунок позивача було внесено 575,00 доларів США.

Постановою Правління Національного банку України №310 від 12.05.2015 р. відкликана банківська ліцензія ПАТ „Златобанк".

Рішенням №99 від 13.05.2015 р. виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації АТ „Златобанк". Наказом №156 від 13.05.2015 р. призначено Славінського В.І. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Златобанк" строком на 1 рік з 13.05.2015 р. по 12.05.2016р. включно.

У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 13.05.2015 р. №99 „Про початок процедури ліквідації ПАТ „Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", із змінами внесеними згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18.05.2015 №100, розпочато з 14.05.2015 р. процедуру ліквідацію ПАТ „Златобанк".

В газеті „Голос України" №86 (6090) від 19.05.2015 р. опубліковане повідомлення про початок процедури ліквідації ПАТ „Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „Златобанк".

Інформація про необхідність звернення до АТ „Ощадбанк" для отримання коштів за вкладами з 20.05.2015 р. по 01.07.2015 р. розміщена на веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач 04.06.2015 р. звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства „Златобанк" Славінського В.І. із заявою щодо повідомлення причини, у зв'язку з якими позивач не отримав виплату коштів, як вкладник ПАТ „Златобанк" у розмірі 185 000,00 грн. та 575,00 доларів США.

Листом Уповноваженої особи Фонду від 10.06.2015 за вих. №1387 позивача повідомлено про проведення перевірки за всіма банківськими рахунками, на яких обліковуються залишки грошових коштів вкладників, зокрема по рахунках позивача та тимчасове блокування коштів на рахунках позивача.

Суди першої та апеляційної інстанцій відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходили з того, що перерахування грошей на рахунок ОСОБА_1 було здійснене платником ОСОБА_5 з рахунку НОМЕР_1, та платником ОСОБА_6 з його рахунку НОМЕР_2 в період встановлення обмеження, у післяопераційний час та у порушення постанови Правління Національного банку України №777/БТ від 04.12.2014р. Отже не включення Уповноваженою особою Фонду позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є правомірним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 26 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 № 4452-VI(далі - Закон № 4452-VI) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ст.27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах „Урядовий кур'єр" або „Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

На підставі п. 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 р. за №1548/21860, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладника; змін розміру належних їм сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення №14.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI, уповноваженій особі, зокрема, надане право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Разом з тим, за змістом положень ч.2 та п.1 ч. 4 ст. 38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу наведеного суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що уповноважена особа Фонду була наділена повноваженнями протягом дії тимчасової адміністрації банку щодо перевірки правочинів (в тому числі договорів) на предмет виявлення підстав нікчемності та повідомляти сторін правочинів про їх нікчемність.

Судами встановлено, що на виконання постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 р. №105 „Про віднесення публічного акціонерного товариства „Златобанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 13.02.2015 р. прийняте рішення №30 про запровадження з 14.02.2015 р. тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ „Златобанк". Тимчасова адміністрація запроваджена строком до 13.05.2015 р.

Таким чином, як вірно зазначено судами відповідач мав провести перевірку правочинів (в тому числі договорів) на предмет виявлення підстав нікчемності в період з 14.02.2015 р. по 13.05.2015 р., та повідомити сторін правочинів про їх нікчемність протягом дії тимчасової адміністрації банку, а також протягом його ліквідації.

Судами встановлено, що наказами уповноваженої особи Фонду від 08.04.2015 р. №164/1 „Про затвердження Переліку нікчемних транзакцій та правочинів" та від 09.04.2015 р. №165/1 „Про внесення змін до наказу №164/1 від 08.04.2015 р. шляхом викладення його у новій редакції" віднесені до нікчемних всі транзакції та правочини (договори), згідно переліку, зазначеному в Додатку 1, в якому, крім інших, зазначені транзакцій по рахунках позивача. Однак, позивача не повідомлено про нікчемність його транзакцій та правочинів.

Також судами встановлено, що згідно постанови Правління Національного банку України №777/БТ від 04.12.2014 р. ПАТ „Златобанк" віднесено до категорії проблемних та встановлено обмеження діяльності, зокрема, було зобов'язано банк не допускати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Вказана постанова є чинною.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, встановлено частиною 3 статті 38 Закону № 4452-VI: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Враховуючи вищевикладені положення та беручи до уваги те, що перерахування грошей на рахунок позивача було здійснене в період дії обмеження встановленого постановою Правління Національного банку України №777/БТ від 04.12.2014 р., тобто незаконно, колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: