Справа № 826/2187/13-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Київ К/800/15855/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Стрелець Т.Г.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Фоззі-Фуд" до Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - Київська митниця) про скасування рішення за касаційною скаргою Київської митниці на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ТОВ "Фоззі-Фуд" в Окружному адміністративному суді м. Києва пред'явило позов до Київської митниці про скасування рішення.

Просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів від 30 серпня 2012 року

№ 100190000/2012/341413/2.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2013 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року, позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Київської митниці про коригування заявленої митної вартості товарів від 30 серпня 2012 року

№ 100190000/2012/341413/2.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Київська митниця подала касаційну скаргу, в якій вказала на те, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій у справі прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до контракту від 22 березня 2010 року № 184 та додаткової угоди до нього від 01 серпня 2012 року, компанія "Noridane Foods" (Данія) зобов'язалась продати, а ТОВ "Фоззі-Фуд" купити товар в асортименті, кількості та за цінами, передбаченими в інвойсах, які є невід'ємною частиною цього Контракту.

Згідно з пунктами 2.1, 2.3 Контракту ціна на товар встановлюється в інвойсах на кожну поставку товару, та включає в себе вартість продукту, тари, термоусадочне пакування, маркування, навантажувальні роботи, витрати на митне оформлення вантажу в країні експортера. Загальна сума контракту складає

800 000,00 євро.

Розрахунки між сторонами здійснюються в безготівковій формі шляхом здійснення грошового переказу в євро на банківський рахунок продавця, а саме: покупцем здійснюється 100-відсоткова передплата за товар в термін до відправлення Продавцем товару, у відповідності до виданої проформи інвойсу (пункт 8.1 Контракту).

За змістом пункту 3.1 контракту поставка товару покупцю здійснюється продавцем на умовах FCA Trondheim, FCA Malvic, FCA Hommelvic, Норвегія протягом строку і на умовах визначених цим Контрактом. За згодою Сторін з метою тлумачення зобов'язань сторін використовуються Правила Інкотермс в редакції 2000.

Датою поставки товару вважається дата прийняття товару від продавця уповноваженим перевізником покупця, що вказано у товаросупровідних документах, які засвідчують факт передачі товару продавцем уповноваженому перевізнику покупця (пункт 3.2 Контракту).

За умовами пункту 7.1 продавець зобов'язується підготувати та передати у відповідні строки уповноваженому перевізнику покупця товар, та забезпечити при відвантаженні наступні документи: інвойс (6 екз.), пакувальний лист (6 екз.), сертифікат якості (1 екз.), сертифікат про походження товару (1 екз.), сертифікат здоров'я (1 екз.), ветеринарний сертифікат (1 екз.), митну декларацію відправника (1 екз. у вигляді копії, завіреної печаткою і підписом уповноваженої особи Продавця).

На виконання умов зазначеного зовнішньоекономічного контракту 30 серпня 2012 року ТОВ "Фоззі-Фуд" до Київської митниці була подана вантажна митна декларація (далі - ВМД) № 100190000/2012/468479, в якій заявлений до митного оформлення товар ("печінка яловича, морожена, без кулінарної та теплової обробки, не консервована, без вмісту складових сумішей, харчових добавок та приправ, (для роздрібного продажу) упакована в картонні короби по 20кг/нетто - 950 кор., чиста вага та вага нетто - 19 000 кг. Дата виробництва: 11.2011 - 06.2012р. Торгівельна марка: "NORTURA", Виробник: "NORTURA SA Avd.", Країна виробництва - Норвегія, код товару згідно УКТЗЕД 026220000, у розмірі 21 334 євро, що у перерахунку за один кг товару становить 1,1228 євро, у митному режимі "імпорт-40".

Митна вартість заявлена декларантом ТОВ "Фоззі-Фуд" шляхом подання декларації митної вартості, тобто за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), із зазначенням в ній відомостей про непов'язаність між собою осіб продавця та покупця.

Разом з вантажною митною декларацією (далі - ВМД) позивачем на підтвердження обґрунтованості визначення митної вартості товару були надані додаткові документи, необхідні для здійснення митного контролю, перелік яких наведений у графі 44 ВМД та у графі 18 спірного рішення про коригування митної вартості товарів.

Митним органом під час дослідження ВМД та за результатами аналізу цінової інформації згідно відомостей з бази даних ЄАІС ДМСУ, було виявлено, що заявлена позивачем митна вартість товару, поданого до митного оформлення за ВМД, найменша серед подібних товарів.

30 серпня 2012 року Київською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за № 100190000/2012/341413/2, згідно якого митну вартість товару "печінка яловича, морожена, без кулінарної та теплової обробки, не консервована, без вмісту складових сумішей, харчових добавок та приправ, (для роздрібного продажу) упакована в картонні короби по 20кг/нетто - 950 кор., чиста вага та вага нетто - 19 000кг. Дата виробництва: 11.2011-06.2012р. Термін зберігання: 11.2012р. Торгівельна марка: "NORTURA". Виробник: "NORTURA SA Avd.". Країна виробництва - Норвегія (NO). Місць: 39. Упаковано в 950 картонних коробах на дерев'яних палетах. Товари марковано укр. Мовою" скориговано відповідачем за шостим ("резервним") методом з 1,1228 євро за кг до 1,4900 євро за кг.

Не погоджуючись з вказаним рішенням митного органу та вважаючи його протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Задовольняючи позов суди попередніх інстанцій виходили з того, що у позивача були в наявності всі документи для визначення митної вартості товарів, які імпортуються, за ціною договору, в той час як митним органом не доведено, що документи, надані позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком судів та зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 8 вказаного розділу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, частиною четвертою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частиною першою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов'язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей зобов'язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Митний орган має право витребувати у декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Пропонуючи декларанту надати додаткові документи, митним органом не вказано, які з обставин такі документи можуть підтвердити та не вказано чому надані декларантом документи не можуть підтвердити визначену ним митну вартість товарів.

Наведені обставини є підставою для скасування спірного рішення митного органу, прийнятими за наслідками здійснення митних процедур.

Також, єдиною обставиною, яка викликала сумнів у митного органу щодо правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є те, що у відповідача наявна інформація щодо митної вартості схожого товару, яка відрізняється від вказаної позивачем у декларації.

З цього приводу суд касаційної інстанції зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів про те, що надані для митного оформлення документи не містять розбіжностей, а їх дані піддаються обчисленню та підтверджують вартість товару.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову та скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів першої та апеляційної ін. станцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Київської міжрегіональної митниці Міністерства доходів і зборів України залишити без задоволення, а оскаржувані постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 травня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про скасування рішення - без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.