Справа № 806/1300/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м.Житомир справа № 806/1300/16

категорія 3.7.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Грабський А.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП рядового поліції ОСОБА_4, третя особа: Управління патрульної поліції у м.Житомирі Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними дій,

встановив:

Позивачем подано до адміністративного суду позов про визнання незаконними дій інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП рядового поліції ОСОБА_4 щодо зупинення о 22 годині 18 хвилин 06 травня 2016 року та блокування транспортного засобу Нonda CR-V, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, в звязку з відсутністю правової підстави обмеження руху транспортного засобу та визнати незаконними дії відповідача щодо складання протоколу відносно нього.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у інспектора не було підстав для зупинки автомобіля, визначених ст.35 Закону України "Про Національну поліцію". Зазначені інспектором причини зупинки, спочатку не пристебнутий ремінь безпеки, а згодом - орієнтування щодо перебування водія у нетверезому стані не підтверджені належними доказами. Позивач звертає увагу, що будь-яких протоколів про адміністративне правопорушення відповідачем 06.05.2016 не складалось. Вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для блокування транспортного засобу та складення протоколу про адміністративне правопорушення лише 10.06.2016.

Відповідач у письмових запереченнях не погоджується із позовними вимогами, зазначаючи, що під час зупинки транспортного засобу діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачених чинним законодавством. Зокрема, вказує, що причиною зупинки було порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме він не був пристебнутий засобами пасивної безпеки (ременем безпеки). Звертає увагу, що відповідно до ст.266 Кодексу про адміністративні правопорушення України були законні підстави щодо відсторонення водія від керування та пропонування водію пройти огляд на стан спяніння, оскільки були підстави вважати, що дана особа перебувала у стані алкогольного спяніння.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, наведених у письмових запереченнях відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 06 травня 2016 року близько 22 години по вул.Щорса (Покровська) інспектором роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП рядовим поліції ОСОБА_4 під час здійснення патрулювання було за допомогою гучномовця зупинено транспортний засіб Нonda CR-V, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Надаючи оцінку таким діям відповідача, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

ОСОБА_5 засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ (далі - Закон № 580).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №580 Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст.3 Закону № 580).

Відповідно до ст.8 Закону №580 поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 35 Закону №580 передбачено вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу, зокрема поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив ОСОБА_5 дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобовязаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як зазначено відповідачем, причиною зупинки транспортного засобу позивача було порушення ним ОСОБА_5 дорожнього руху, а саме він не був пристебнутий засобами пасивної безпеки (ременем безпеки).

Позивач у адміністративному позові заперечує щодо порушення ним ОСОБА_5 дорожнього руху, зазначає, що він був пристебнутий ременем безпеки.

З відеозапису нагрудної камери інспектора, оглянутого в судовому засіданні, вбачається, що інспектором одразу після зупинки транспортного засобу позивача, було зазначено свою посаду, ім'я та запитано водія чого він не пристебнутий, на що останній вибачився.

В ході подальшої розмови позивач чітко запитав відповідача яка була причина зупинки транспортного засобу, на що інспектор відповів, що по-перше позивач був не пристебнутий, а по-друге було орієнтування, що водій даного транспортного засобу керує у стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 пояснював, що причиною зупинки транспортного засобу було лише порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху, а саме він не був пристебнутий ременем безпеки. Щодо посилання ним під час зупинки на орієнтування, що водій даного транспортного засобу керує у стані алкогольного спяніння, вказав, що можливо помилково про це зазначив, орієнтування не було. На запитання суду яким чином їх патруль, рухаючись позаду автомобіля позивача та враховуючи темну пору доби, побачив не пристебнутий ремінь безпеки позивача, інспектор Свеста А.А. пояснив, що їх патруль цього не бачив, їм повідомив по рації про таке порушення патруль, що рухався назустріч, а саме інспектор Микитюк А.І.

Аналогічні пояснення надано в судовому засіданні свідком інспектором Дроботуном О.Ю., який здійснював патрулювання разом з відповідачем.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомив, що 06.05.2016 під час патрулювання разом з інспектором Микитюком А.І., рухаючись вулицею Щорса (Покровська) в напрямку вулиці Ватутіна побачили, що у автомобілі, який рухався назустріч, водій та пасажир були не пристебнуті ременем безпеки. Побачивши, що позаду даного автомобіля рухається інша патрульна машина, інспектор Микитюк А.І. вирішив повідомити по рації про вказане порушення, вказавши місцезнаходження даного автомобіля. На запитання суду яким чином їх патруль, враховуючи темну пору доби, побачив не пристебнутий ремінь безпеки позивача, інспектор Голян В.П. пояснив, що вже було увімкнено вуличне освітлення і рухаючись назустріч патрульний автомобіль освітив автомобіль позивача.

Слід зазначити, що з відеозапису нагрудної камери інспектора, оглянутого в судовому засіданні, вбачається, що на неодноразові запитання позивача як інспектор Свеста А.В. міг бачити не пристебнутий ремінь безпеки, відповідач відповідав, що бачили, без зазначення того, що про дане порушення їм повідомив інший патрульний автомобіль. У наданих відповідачем письмових запереченнях на позов також не було зазначено, що порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху було зафіксовано іншим патрульним автомобілем.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що інформація про те, що порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху зафіксовано іншим патрульним автомобілем, з'явилась тільки під час даного судового розгляду та не підтверджена іншими доказами у справі (відеозаписом нагрудної камери інспектора), з огляду на те, що автомобіль позивача рухався у темну пору доби та те, що свідок ОСОБА_6 перебуває на службі в тому ж органі поліції, що і відповідач, суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_6 та не бере їх до уваги.

За таких обставин, відповідачем не доведено, що зупиняючи транспортний засіб, він достовірно знав про порушення позивачем п.2.3 ОСОБА_5 дорожнього руху (не пристебнутий ремінь безпеки), а не діяв навмання.

Суд враховує, що з огляду на вимоги ч.5 ст.121, ст.222, ч.ч.2, 4 ст.258 Кодексу про адміністративні правопорушення України інспектор патрульної поліції, встановивши, що водієм порушено п.2.3 ОСОБА_5 дорожнього руху (не пристебнутий ремінь безпеки), за вчинення правопорушення мав винести постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Розділом ІV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376, передбачено порядок розгляду органами поліції справ про адміністративні правопорушення та винесення постанови.

Зазначена постанова є належним доказом вчинення адміністративного правопорушення, в даному випадку порушення п.2.3 ОСОБА_5 дорожнього руху.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, така постанова не виносилась відповідачем.

На запитання суду, чому така постанова не виносилась, відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що на той час не мав достатнього досвіду і не знав чи можливо притягувати до адміністративної відповідальності особу, яка є суддею.

Зазначені пояснення судом до уваги не приймаються, оскільки відповідач як посадова особа органу поліції зобов'язаний володіти достатнім рівнем знань законодавчої бази та діяти у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами наявність підстав зупинки транспортного засобу позивача, а саме порушення ним п.2.3 ОСОБА_5 дорожнього руху, а отже і правомірності своїх дій щодо зупинки даного транспортного засобу, а тому такі дії відповідача слід визнати незаконними.

В частині позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача щодо блокування транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення від 10.06.2016 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.30 Закону №580 поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Відповідач зазначав, що ним було відсторонено позивача від керування транспортним засобом, коли виникла підозра, що дана особа перебуває у стані алкогольного сп'яніння шляхом блокування транспортного засобу позивача іншим патрульним автомобілем.

Згідно із ст.266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами, річковими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, інший патрульний автомобіль заблокував транспортний засіб позивача після того як у інспектора Свести А.В. виникла підозра, що позивач перебуває у стані алкогольного сп'яніння та позивачу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, отже в ході вирішення питання про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, оцінка таким діям посадової особи органу поліції та дотримання вказаною особою порядку складення протоколу про адміністративне правопорушення, має надаватись при розгляді справи про притягнення даної особи до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача щодо блокування транспортного засобу та складання протоколу про адміністративне правопорушення від 10.06.2016.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з вищенаведених підстав.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними дії інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП рядового поліції ОСОБА_7 щодо зупинки 06.05.2016 транспортного засобу Honda CR-V, держ.номер АМ 7444ВС.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 22 грудня 2016 р.