Справа № 826/12177/16
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу відповідача - Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Супер-Франт» до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивач, Дочірнє підприємство «Супер-Франт», звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, № від 11 березня 2016 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Подільському районі головного управління ДФС у місті Києві проведено камеральну перевірку даних, задекларованих Дочірнім підприємством «Супер-Франт» у податковій звітності з податку на додану вартість за грудень 2015 року.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про несвоєчасне подання податкової звітності з податку на додану вартість за грудень 2015 року в порушення вимог підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, а також про порушення пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.10 статті 201, пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого зменшується сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за грудень 2015 року у розмірі 1 885 294,00 грн., та зменшується сума, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 158 130,00 грн., згідно з декларацією за грудень 2015 року.

На підставі вказаного державною податковою інспекцією у Подільському районі головного управління ДФС у місті Києві складено акт від 26 лютого 2016 року №754/26-56-12-02-14/21624682 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 11 березня 2016 року:

№: зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 885 294 грн. та нараховано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 471 323 грн. 50 коп.;

№: зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 158 130 грн.;

№: збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 170 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень останні залишено без змін рішеннями Головного управління ДФС у місті Києві та Державною фіскальною службою України.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позвач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку викладеним обставинам, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Як вбачається зі змісту акту від 26 лютого 2016 року №754/26-56-12-02-14/21624682, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 11 березня 2016 року № слугували висновки контролюючого органу про несвоєчасне подання податкової звітності з податку на додану вартість за грудень 2015 року.

20 січня 2016 року позивачем засобами електронного зв'язку подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2015 року, проте остання не було прийнята з посиланням на таке «невірний підпис - сертифікат відсутній в базі сертифікатів».

Дочірнім підприємством «Супер-Франт» подано вказану податкову декларацію особисто, яка, згідно з відмітки, отримана контролюючим органом 20 січня 2016 року, проте, листом від 22 січня 2016 року №456/10/26-56-08-02-05 вказана податкова декларація не визнана податковою звітністю із зазначенням того, що договір про визнання електронних документів з Дочірнім підприємством «Супер-Франт» на момент подання звіту з податку на додану вартість за грудень 2015 року не розривався та був дійсним.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріалами справ підтверджується, а відповідачем не спростовано дійсність сертифікатів ключів, виданих дочірньому підприємству «Супер-Франт»станом на січень 2016 року (дату подання декларації засобами електронного зв'язку) .

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1 статті 49 Податкового кодексу України).

Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (пункт 203.1 статті 203 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Отже податкова декларація за грудень 2015 року подана позивачем у межах строків, встановлених положеннями п. 203.1 ст. 203 Податкового кодексу України.

Крім того, відповідно до п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України за наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Отже висновки відповідача, покладені в обґрунтування правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 11 березня 2016 року № та №, не можуть бути предметом камеральної перевірки, а повинні досліджуватися у межах документальної перевірки.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 11 березня 2016 року.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції ухвалена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення набирає та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 23.12.2016

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Безименна Н.В.