Справа № 488/1658/15-а
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2016-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/1658/15-а
Провадження № 2-а/488/13/16 р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 р м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Лебеденко В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2.

та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року позивач Управління ПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва звернувся до суду із даним адміністративним позовом, в обґрунтування якого вказав наступне.

Постановою заст. начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області ОСОБА_4 від 28.11.2014 р. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 488/3973/13-а, виданого 12.11.2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва про зобов'язання УПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва призначити та виплатити ОСОБА_5 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, починаючи з 16.05.2013 року.

16.03.2015 р. позивач отримав вимогу державного виконавця від 18.02.15 р., про зобов'язання призначити та виплатити ОСОБА_5 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, починаючи з 16.05.2013 року, та повідомити державного виконавця про виконання у строк до 03.03.2015 року.

Позивач вказує, що при ознайомленні із рішенням суду, на підставі якого був виданий вищевказаний виконавчий документ, було виявлено обставини, що унеможливлюють його виконання, через що позивач як боржник у виконавчому провадженні звернувся 18.12.2014 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва із заявою про виправлення описки у постанові суду. Крім цього, 19.12.2014 року позивач направив державному виконавцю клопотання про зупинення виконавчого провадження.

Після отримання копії ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.12.2014 р. про виправлення описки у постанові цього ж суду від 25.06.2014 р., яку позивач отримав 18.03.2015 року, позивач повідомив державного виконавця про призначення пенсії ОСОБА_5 та направлення його пенсійної справи для контролю до ГУ ПФУ в Миколаївській області. Також позивач направив лист від 20.03.2015 р. № 3094/03 до ГУ ПФУ в Миколаївській області про потребу у грошових коштах для виплати пенсії ОСОБА_5

Однак постановами від 03.04.2015 р. старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області ОСОБА_6 наклав на позивача штраф у розмірі 680 грн. та стягнув з нього виконавчий збір у розмірі 1 360 грн.

Вказані постанови позивач вважає необґрунтованими через те, що рішення суду було несвоєчасно виконано через поважні причини, зокрема, через наявну описку у рішенні суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, що вкладені а адміністративному позові, та просив їхзадовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову з тих підстав, що на позивача правомірно був накладений штраф та виконавчий збір, та подав суду свої письмові заперечення, які долучені до матеріалів даної справи.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою заст. начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області ОСОБА_4 від 28.11.2014 р. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 488/3973/13-а, виданого 12.11.2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва про зобов'язання УПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва призначити та виплатити ОСОБА_5 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, починаючи з 16.05.2013 року.

Листом № 12538/06 від 19.12.2014 року позивач повідомив державного виконавця про неможливість виконання рішення суду через наявність у ньому технічної описки (а.с. 12).

Крім цього, 19.12.2014 року позивач направив заяву до Корабельного районного суду м. Миколаєва про виправлення описки у постанові цього суду від 25.06.2014 року, і ухвалою даного суду від 26.12.2014 року була виправлена описка у резолютивній частині постанови суду. Вказана ухвала суду набрала законної сили 05.01.2015 року (а.с. 11-13).

16.03.2015 року до позивача надійшла вимога державного виконавця виконати вищезазначений виконавчий лист (а.с. 9-10). При цьому державний виконавець у своїй вимозі зобов'язав позивача надати відповідь про виконання виконавчого документу у строк - до 03.03.2015 р.

В подальшому, листом від 20.03.2015 року позивач повідомив відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області про виконання вимоги державного виконавця і про нарахування ОСОБА_5 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 починаючи з 16.05.2013 року, а також повідомив, що пенсійна справа ОСОБА_5 направлена для контролю та підтвердження правильності зроблених розрахунків до Головного Управління ПФУ в Миколаївській області, після чого будуть зроблені відповідні виплати. Про результати позивач зобов'язувався повідомити додатково. На підтвердження цього позивач направив Відділу копію протоколу № 175458 та копію індивідуального розрахунку ОСОБА_5

Крім цього, листом від 20.03.2015 року позивач повідомив Головного Управління ПФУ в Миколаївській області про потребу у виділенні грошових коштів у розмірі 50 008,55 грн. для виплати пенсії ОСОБА_5 (а.с. 15).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 6 Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Із копії оскаржуваної позивачем постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області ОСОБА_6 від 03.04.2015 р. вбачається, що у зв'язку з тим, що боржником у наданий для самостійного виконання строк не був виконаний виконавчий документ, то на підставі ст. 28 Закону, з нього стягується виконавчий збір у розмірі 1 360 грн.

Згідно ст. 28 Закону, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Однак, частиною другою цієї ж статті визначено, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Виходячи зі змісту вказаних положень Закону, суд робить висновок, що державний виконавець не мав передбачених законом підстав для стягнення з позивача виконавчого збору, а відтак винесена ним постанова (а.с. 8) є незаконною та підлягає скасуванню.

Крім цього, відповідно до ст. 89 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Із аналізу змісту вказаної норми Закону вбачається, що законодавець повязує можливість накладення штрафу на боржника у виконавчому провадженні, у випадку невиконання боржником рішення суду без поважних причин.

Із копії оскаржуваної позивачем постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області ОСОБА_6 від 03.04.2015 р. (а.с. 6) вбачається, що за невиконання боржником рішення, що зобов'язує його виконати певні дії, які можуть бути виконані лише ним, на боржника був накладений штраф у розмірі 680 грн.

Разом із цим, враховуючи усі обставини справи, і зокрема, наявність технічної описки у постанові суду, звернення державного виконавця із поданням про зміну способу виконання рішення суду, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами, то суд приходить до висновку, що боржник прострочив виконання виконавчого документу з поважних причин, тому у державного виконавця не було законних підстав для накладення на позивача штрафу на підставі ст. 89 Закону, тому винесена ним постанова (а.с. 6) також є незаконною і підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач по даній справі свою позицію не обґрунтував та не довів належними доказами.

За таких обставин, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.8-12, 15, 17, 26, 41, 158-161, 163, 167, 256 КАС України, суд -

П о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області ОСОБА_6 від 03.04.2015 року про накладення на Управління ПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва штрафу у розмірі 680 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області ОСОБА_6 від 03.04.2015 року про стягнення з Управління ПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва виконавчого збору у розмірі 1 360 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ Л.І. СЕЛІЩЕВА