Справа № 359/7104/16-а
Суддя: Саган В. М.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

: Провадження №2-а/359/299/2016
Справа № 359/7104/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Саган В.М.

при секретарі Степаненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти Забезпечення супроводження Головного управління національної поліції України в Київській області ОСОБА_2, третя особа: Управління превентивної діяльності ГУНП в Київській області про скасування рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

13.09.2016 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов вказаний адміністративний позов, в якому позивач просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 08.09.2016 р. серії ПС2 №927253 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначив, що 08.09.2016 року він рухався на автомобілі НОМЕР_1 по вулиці Київський Шлях на початку вїзду в м. Бориспіль зі сторони м.Київ. В районі АЗС «WOG» його було зупинено відповідачем. На вимогу останнього він предявив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Причиною зупинки інспектор вказав, що він пересік подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, що є порушенням ПДР України і за це він складає на мене постанову, про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Однак, з зазначеними обставинами інспектора він не погодився, вказавши, що керував автомобілем без порушень ПДР України. Надати жодного доказу, який би підтверджував вчинення ним зазначеного правопорушення, інспектор не зміг. Незважаючи на його заперечення інспектор почав складати відносно нього постанову. З огляду на це він вважає, що його безпідставно було притягнуто до адміністративної відповідальності, і постанова винесена відповідачем є незаконною. З цих підстав він і звернувся до суду.

Позивач в судове засідання не зявився, проте через канцелярію суду від нього надійшла заява, з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі,просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, надав суду заперечення в яких просив в задоволенні позову відмовити у звязку з тим, що мотиви та підстави скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення викладені позивачем є безпідставними, постанова винесена з дотримання вимог Закону.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції з викликом до суду, заперечень щодо позовних вимог не надходило.

Суд дослідивши письмові матеріали адміністративної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна чинна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП) Органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину, або інших паливно-мастильних матеріалів безпосередньо статті 121- 5.2.1-2, частини, перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 126 КУпАП.

Згідно з п.п. 3,11 ч.1. ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №927253 від 08.09.2016 року, складеною інспектором взводу № 1 роти Забезпечення супроводження Головного управління Національної поліції України в Київській області ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за те, що він 08 вересня 2016 року о 09 год. 55 хв. по вул. Горбатюка в м.Бориспіль, керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїжджаючи з супермаркету «Нова Лінія» пересік суцільну лінію розмітки 1.3 для руху в напрямку м.Харків (а.с.7). З даної постанови також слідує, що позивач не згоден з вказаним правопорушенням.

За змістом ч. 2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до вимог ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Разом з цим, ч.5 ст.258 КУпАП передбачено, що, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Як вбачається з пояснень позивача, останній оспорив допущене правопорушення, однак інспектором в порушення ч.5 ст. 258 КУпАП протокол складено не було.

Крім того, відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Змістом ст. 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня) 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах зо деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283,284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Винесена відносно позивача постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі, не містить жодного доказу про вчинення останнім правопорушення передбаченого ч.2. ст.122 КУпАП, такі докази також і відсутні в матеріалах даної адміністративної справи.

Наданий до заперечень рапорт інспектора Лазаренко Ю.А., який в момент складання постанови ніс спільну службу з відповідачем, суд оцінює критично, з підстав їх необєктивності.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 267 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дії поліцейського можуть бути оскаржені до вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи) та до суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За змістом пунктів 1-3 ч.1 ст.293 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу.

З огляду на вищевикладене, слід прийти до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 927253 від 08.09.2016 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 255,00 грн., винесена з порушенням норм адміністративного законодавства, оскільки в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення ним правопорушення, відсутнє посилання на показання свідків, технічних засобів, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність допустимими доказами, що призвели до порушення з боку позивача ПДР України, та відповідно є складом правопорушення, що слугувало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.288 КУпАП позивач звільнений від сплати судового збору, в зв'язку з чим судові витрати у даній справі по сплаті судового збору мають буди віднесені за рахунок держави.

Керуючись ст. 160 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти Забезпечення супроводження Головного управління національної поліції України в Київській області ОСОБА_2, третя особа: Управління превентивної діяльності ГУНП в Київській області про скасування рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 08.09.2016 р. серії ПС2 №927253 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд на протязі десяти днів з моменту її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 цього кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.М. Саган