Справа № 826/949/16
Суддя: Самсін І.Л.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

13 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаСамсіна І.Л.,
суддів:Кривенди О.В., Прокопенка О.Б., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Генерального прокурора України про зобов'язання вчинити дії, виплати недоотриманого грошового забезпечення,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 19 жовтня 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення судів першої та апеляційної інстанцій у зазначеній справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду касаційної інстанції, заявник подав до Верховного Суду України заяву про її перегляд з підстави передбаченої пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), а саме неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень статті 214 КАС. На думку заявника, неоднаковість в правозастосуванні підтверджується ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2016 року (справа № К/800/20513/16).

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України перевірила наведені у заяві доводи і дійшла висновку про таке.

За статтею 235 КАС Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За правилами пункту 2 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

Зі змісту оскарженого рішення видно, що причинами відмови у відкритті касаційного провадження стали необґрунтованість касаційної скарги і викладені в ній доводи не викликали необхідності перевірки матеріалів справи.

У рішенні, наданому для порівняння, суд, зокрема, встановивши, що перешкоди для прийняття касаційної скарги відсутні, відкрив касаційне провадження у справі.

З наведеного випливає, що суди не тлумачили зміст зазначеної норми закону, а застосовували її залежно від фактичних обставин кожної із справ.

Потрібно також зазначити, що обґрунтування заяви, характер вимог, вид та правова природа оскарженого і порівнюваного рішень не вказують на наявність ознак (проявів) неоднакового застосування одних і тих самих норм процесуального права у подібних правовідносинах.

З наведеного можна підсумувати, що заява не містить законних підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_4 до Генерального прокурора України про зобов'язання вчинити дії, виплати недоотриманого грошового забезпечення для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 19 жовтня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.Л. Самсін
О.В. Кривенда
О.Б. Прокопенко