Справа № 805/1446/16-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року справа №805/1446/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року в справі № 805/1446/16-а за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИВ:

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів у 2015 році, у сумі 6567144,43 грн та пеню в сумі 161551,75 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не надання належної оцінки обставинам, які мають істотне значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що протягом 2015 року Приватне акціонерне товариство «Єнакієвський металургійний завод» направляло до центру зайнятості звіти по формі 3-ПН з меншою кількістю вакансій для інвалідів, ніж необхідно для виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, тобто не створило необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів в своїй апеляційній скарзі просить розглянути справу за відсутності представника відділення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Єнакіївський металургійний завод» (далі позивач, ПАТ «ЄМЗ») є юридичною особою та перебуває на обліку в Донецькому обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів (далі відповідач).

Згідно з поданим відповідачем ОСОБА_4 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік в ПАТ «Єнакіївський металургійний завод» мало бути працевлаштовано 272 інваліди, але працювало 195 інваліди, тобто не працевлаштовано 77 інваліди. Середньорічна заробітна плата штатного працівника відповідача складає 85287,59 грн.

У звязку з тим, що відповідачем не було створено 77 робочих місця для інвалідів, Донецьким обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів нараховано заборгованість за невиконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі 6567144,43 грн та пеню за порушення строків сплати зазначеної суми адміністративно-господарських санкцій у розмірі 161551,75 грн, що разом складає 6728696,18 грн.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 2015 року ПАТ «ЄМЗ» подавало до Донецького обласного центру зайнятості, Артемівського міського центру зайнятості звітність форми № 3-ПН про наявність вакансій, а саме: звіт про наявність вакансій станом на 30.12.2014 - 38 місць для інвалідів; звіт про наявність вакансій станом на 03.02.2015 - 27 місць для інвалідів; звіт про наявність вакансій станом на 03.03.2015 - 37 місць для інвалідів; звіт про наявність вакансій станом на 02.04.2015 - 37 місць для інвалідів; звіт про наявність вакансій станом на 06.05.2015 - 37 місць для інвалідів; звіт про наявність вакансій станом на 05.06.2015 - 30 місць для інвалідів; звіт про наявність вакансій станом на 03.07.2015 - 33 місць для інвалідів; звіт про наявність вакансій станом на 05.08.2015 - 33 місць для інвалідів; звіт про наявність вакансій станом на 01.09.2015 - 22 місця для інвалідів; звіт про наявність вакансій станом на 01.10.2015 - 16 місць для інвалідів; звіт про наявність вакансій станом на 03.11.2015 - 13 місць для інвалідів; звіт про наявність вакансій станом на 02.12.2015 - 12 місць для інвалідів.

Також на підтвердження вжиття заходів щодо працевлаштування інвалідів відповідач надав до суду першої інстанції копії аркушів виробничої газети «За металл» з опублікованими оголошеннями про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, листи з проханням скерувати до управління підприємства по роботі з персоналом осіб, які мають групу інвалідності та бажають працевлаштуватися в установу відповідача, надіслані Управлінню Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області та Голові заводської Ради ветеранів.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів, передбачених законодавством, спрямованих на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання.

Колегія суддів погоджується з висновком, викладеним в оскаржуваній постанові з огляду на наступне.

Фонд соціального захисту інвалідів, відповідно до п. 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 № 129, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2011 року за № 528/19266 (далі - Положення), є бюджетною установою, діяльність якої спрямовується, координується та контролюється Державною службою з питань інвалідів та ветеранів.

Згідно з п. 5 Положення Фонд відповідно до покладених на нього завдань координує та контролює роботу територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів, у тому числі щодо: реєстрації у них підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю (п.п. 1.1 п. 5); організації прийому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до нормативу таких робочих місць, їх аналізу та перевірки правильності в них розрахунків (п.п. 1.2. п. 5); збору сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів; обліку зазначених сум адміністративно-господарських санкцій та пені і використання шляхом надання фінансової допомоги, цільової позики, дотацій на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування інвалідів, забезпечення функціонування всеукраїнських, державних, міжрегіональних центрів професійної реабілітації інвалідів і державних центрів соціальної реабілітації дітей-інвалідів, фінансування заходів, спрямованих на фізкультурно-спортивну реабілітацію інвалідів, фінансування витрат на професійну підготовку, підвищення кваліфікації та перепідготовку інвалідів та інші заходи, визначені законом (п.п. 1.4 п. 5); обліку заборгованості зі сплати сум адміністративно-господарських санкцій і пені, які нараховані підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських організацій інвалідів, фізичним особам, які використовують найману працю (п.п. 1.5 п. 5).

Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів є територіальним органом Фонду соціального захисту інвалідів.

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XII (далі Закон № 875-XII).

Статтею 18 Закону № 875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За вимогами статті 18-1 Закону № 875-XII пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Відповідно до статті 19 Закону № 875-XII, встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Роботодавці самостійно розраховують квоту, зазначену в частині другій цієї статті, з урахуванням чисельності громадян, які на умовах повної зайнятості вже працюють на підприємствах, в установах та організаціях і належать до таких, що неконкурентоспроможні на ринку праці (крім інвалідів), та забезпечують їх працевлаштування самостійно. Роботодавці можуть звернутися за сприянням для працевлаштування даної категорії громадян до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Отже, чинним законодавством України передбачені гарантії соціального захисту інвалідів шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця інваліда та покладення на підприємства обовязку забезпечувати для інвалідів належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань.

Згідно з п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 «Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Відповідно до п. 1.3 Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 988/23520, роботодавці подають інформацію до територіального органу Державної служби зайнятості України у містах Києві та Севастополі, районі, місті, районі у місті незалежно від місцезнаходження.

Враховуючи, що ПАТ «ЄМЗ» подавало до центрів зайнятості звіти та розміщувало в ЗМІ оголошення про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, зверталось до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області та Голови заводської Ради ветеранів з листами про направлення осіб, які мають групу інвалідності та бажають працевлаштуватися в установу відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

З приводу посилання апелянта на невідповідність кількості вакансій, зазначеної в звітах по формі 3-ПН, кількості не працевлаштованих інвалідів, суд апеляційної інстанції не приймає їх з огляду на наступне.

Факт створення відповідачем робочих місць для працевлаштування інвалідів підтверджується переліком резервних робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2015 році, згідно з яким відповідачем створено 274 місця для вказаної категорії працівників.

Також відповідно до матеріалів справи ПАТ «ЄМЗ» щомісячно подавало звіти № 3-ПН до Артемівського міського та Донецького обласного центрів зайнятості, при цьому окремо подавались звіти для працевлаштування інвалідів у м. Єнакієве, де розташовані основні виробничі потужності підприємства, та в м. Макіївка, в якому розташований структурний підрозділ позивача Макіївська філія Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод». Вказана обставина підтверджується наданими до суду апеляційної інстанції копіями звітів форми 3-ПН та витягами зі штатного розпису ПАТ «ЄМЗ».

Окрім цього колегія суддів зазначає, що через розташування виробничих потужностей відповідача на тимчасово непідконтрольній українській владі території, м. Єнакієве та м. Макіївка Донецької області, протягом 2015 року центрами зайнятості на підприємство не направлялись кандидати для працевлаштування.

Частиною 1 статті 20 Закону № 875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України (частина 4 статті 20 Закону № 875-XII).

Згідно положень статті 19 Закону № 875-XII грошові кошти, які просить стягнути позивач, є штрафними санкціями. По своїй правовій природі штрафні санкції застосовуються за порушення законодавства діями чи бездіяльністю, тобто за неналежне виконання обов'язку покладеного законом.

Відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, підприємством протягом 2015 року вживалися заходи щодо створення робочих місць для інвалідів та їх працевлаштування, шляхом, зокрема, звітування до центрів зайнятості про наявність вакансій для інвалідів та надання оголошень в засоби масової інформації для повідомлення інвалідів про наявність вакансій на підприємстві.

Аналіз наведених норм свідчить про наявність у роботодавця обов'язку виділяти та створювати робочі місця для інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, а також повідомляти уповноважені органи про наявність вакансій (форма 3-ПН), але не займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 31.01.2011 у справі № 21-60а10, від 20.06.2011 у справі № 21-60а11, від 04.07.2011 у справі № 21-166а11.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року в справі № 805/1446/16-а за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства «Єнакієвський металургійний завод» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 04 липня 2016 року в справі № 805/1446/16-а залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_2

ОСОБА_3