Справа № 242/4939/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

.

22 грудня 2016 року справа №242/4939/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у справі № 242/4939/16-а про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

01 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання протиправними дій відповідача з питань розрахунку та нарахування пенсії з 05 грудня 2012 року та зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії згідно діючого законодавства і в розмірі передбаченому законодавством з урахуванням стажу за Списком № 1 - 25 років 08 місяців 21 день, додати за кожний повний рік роботи під землею додатково по одному року до страхового стажу відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 05 грудня 2012 року; зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії з 05 грудня 2012 року ,виключивши із розрахунку коефіцієнт середнього заробітку за період з 01 липня 1997 року по 28 лютого 2002 року та 3 неповних місяця: червень 2002 року, травень та червень 2003 року (а.с. 2-5).

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії залишено без розгляду у звязку з пропуском строку звернення до суду з даним позовом (а.с. 41).

Не погодившись з судовим рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у справі № 242/4939/16-а та направити справу для продовження розгляду до іншого суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, апелянт вказує, що про порушені права позивач дізнався з листів управління від березня 2016 року та липня 2016 року (а.с. 46-48).

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

21 грудня 2016 року від представника позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити на продовження розгляду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову та матеріалів справи, 12 березня 2013 року позивачу ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області надана відповідь № 1994/02 про складові його пенсії (а.с. 8).

21 липня 2016 року позивачу ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області надана відповідь № 33/С-02-01-05 про складові його пенсії (а.с. 9).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично не згоден із розміром його пенсії та із розміром її складових, з чим 01 листопада 2016 року звернувся до суду.

Суд першої інстанції залишив позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду у звязку із пропущенням процесуального строку для подання вказаного позову.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, що з позовом до суду позивач звернувся 01 листопада 2016 року (згідно штампу вхідної кореспонденції суду), при цьому ставить питання про порушення його прав з 05 грудня 2012 року, тобто за час, більший ніж як шість місяців.

В позовній заяві позивач не ставить питання про визнання причин пропуску строку поважними, поважності причин пропуску строку звернення до суду не зазначає.

Відповідно до п. 9 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Ухвалою суду першої інстанції позовні вимоги залишено без розгляду у повному обсязі не зважаючи на шестимісячний термін до моменту звернення до суду, встановлений положеннями ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду діяв передчасно, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та направлення до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення п.1 ч. 1 ст. 204 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 195, 197, 199, 202, 204,205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у справі № 242/4939/16-а задовольнити.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 листопада 2016 року у справі № 242/4939/16-а за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_5

ОСОБА_6