Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Київ К/9991/19661/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2011

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012

у справі № 2а-14401/11/2070 Харківського окружного адміністративного суду

за позовом Публічного акціонерного товариства завод «Південкабель»

до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012, позов задоволено: визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення СДПІ у м. Харкові від 28.10.2011 № про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ за липень 2011 року у розмірі 8323,00 грн. та штрафу у сумі 4162,00 грн., № про зменшення від'ємного значення суми ПДВ за липень 2011 року на 2797,00 грн.

У касаційній скарзі СДПІ просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення у податковому обліку позивача сум бюджетного відшкодування, розміру від'ємного значення суми ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 19.10.2011 № 2085/40-028/000214534. Згідно з актом товариство порушило норми пункту 198.1 ст. 198, пунктів 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (ПК): завищив податковий кредит у податковому обліку за червень, липень 2011 року на 8323,00 грн. та 2798,00 грн. по взаємовідносинах з ПП «Істсервіс», ТОВ «Канцопт і Компанія», ПП «ОВД-ТРЕЙД», ТОВ «АПК «Харківцукорзбут»; завищив від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ за червень та липень 2011 року на 8323,00 грн. та 2798,00 грн. відповідно; завищив суму бюджетного відшкодування з ПДВ в декларації за липень 2011 року на 8323,00 грн.

За наслідками висновків акту відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від від 28.10.2011: № про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за липень 2011 року на 8323,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 4162,00 грн., № про зменшення від'ємного значення суми ПДВ за липень 2011 року на 2798,00 грн.

У судовому процесі встановлено, що за наслідками поставки позивачу товарів від ПП «Істсервіс» (ганчір'я бавовняно-паперове), ТОВ «Канцопт і Компанія» (папір та канцтовари), ПП «ОВД-ТРЕЙД» (барабани), ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» (цукор) від імені цих постачальників на адресу позивача були виписані податкові накладні, на підставі яких позивач сформував податковий кредит у податкових деклараціях із ПДВ за вищевказані податкові звітні періоди.

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 ст. 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 цієї статті встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку (в редакції до внесення змін Законом України від 04.07.2013 № 408-VІІІ).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (підпункт 198.6 цієї статті).

При цьому законодавцем презумується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи правомірність зменшення у податковому обліку позивача сум податкового кредиту, ДПІ посилається на неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Істсервіс», ТОВ «Канцопт і Компанія», ПП «ОВД-ТРЕЙД», ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» через їх відсутність за своїм місцезнаходженням.

Суди попередніх інстанцій на підставі оцінки доказів, приєднаних до справи, а саме: видаткових та податкових накладних, товарно-транспортних накладних, прибуткових ордерів, доказів здійснення розрахунків за поставлений товар, - встановили факт поставки позивачу від ПП «Істсервіс», ТОВ «Канцопт і Компанія», ПП «ОВД-ТРЕЙД», ТОВ «АПК «Харківцукорзбут» товарів та відповідно до цих обставин зробили обґрунтований висновок про правомірне декларування позивачем на підставі податкових накладних, виписаних від імені цих постачальників, сум податкового кредиту за червень, липень 2011 року, суми якого у подальшого приймали участь у визначення суми бюджетного відшкодування та від'ємного значення ПДВ. Оцінка судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі відповідає нормам ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.11.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2012 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ПідписЄ.А. Усенко
Судді: ПідписО.А. Веденяпін
підписВ.П. Юрченко