Справа № 203/5537/16-а
Суддя: Католікян М. О.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №203/5537/16-а
Провадження №2-а/0203/176/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2016 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до заступника командира взводу №2 батальйону дорожньо-патрульної служби Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними,

у с т а н о в и в:

23 листопада 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до заступника командира взводу №2 батальйону ДПС ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23.09.2016 року позивач був зупинений відповідачем і незаконно змушений останнім проходити перевірки на стан спяніння. Відповідач порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, оскільки не мав для цього підстав. Крім того, у медичному закладі у позивача протиправно було відібрано кров та сечу, хоча перевірка за допомогою алкотестера дала негативний результат. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання дій відповідача неправомірними (а.с.а.с. 2 5).

У судовому засіданні позивач, його представник підтримали заявлений позов, а відповідач заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 23.09.2016 року, об 1150 год., на 327 км автошляху М-04 «Знамянка Луганськ Ізварине» відповідача, який рухався на автомобілі марки «Honda» (реєстраційний №620-15АН), було зупинено відповідачем, який ніс чергування на стаціонарному посту дорожньо-патрульної служби.

Того ж дня, о 1230 год., наркологічним відділенням №3 КЗ «Дніпропетровський обласний наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради (м. Павлоград Дніпропетровської області) було складено висновок щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з яким позивач перебував у стані алкогольного спяніння (а.с. 10).

17 жовтня 2016 року за вказаним фактом відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення (серії АП1 №274580), передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 9).

Обставинами, які, на думку позивача, свідчать про порушення його прав, є:

-позивача було зупинено без законної підставі;

-відповідач не склав протокол про адміністративне правопорушення на місці;

-відповідач змусив позивача віддати йому ключі від автомобіля та поїхати до медичного закладу в м. Павлоград;

-перевірка за допомогою алкотестера відбулася у медичному закладі без свідків;

-у медичному закладі у позивача протиправно відібрали зразки крови та сечі;

-відібрання сечі відбулося з порушенням встановленої процедури, оскільки відповідний контейнер перед використанням не був герметично закритим, а при самому відібранні речовини були присутні сторонні.

Між тим, доводи позивача спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС, на яку послався у суді позивач, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що правила частини 2 статті 71 КАС не є абсолютними, і не мають наслідком гарантоване звільнення позивача від обовязку обґрунтувати заявлений позов та довести порушення свого права.

Так, стверджуючи, що його було зупинено без законної підставі, а відповідач змусив його віддати ключі від автомобіля та поїхати до медичного закладу в м. Павлоград, позивач жодним чином не обґрунтував це.

Більш того, зазначивши про це у позовній заяві, позивач водночас додав до неї копію своїх пояснень, що були складені під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, згідно з якими він був зупинений відповідачем і запрошений до медичного закладу для проходження перевірки на стан спяніння, на що добровільно погодився (а.с.а.с. 6, 7).

Крім того, письмово заперечуючи у протоколі про адміністративне правопорушення, позивач також не послався на ці обставини, зазначивши лише про те, що протокол було складено не 23.09.2016 року, а згодом, а його стан спяніння не був підтверджений.

Відповідач у суді (на відміну від позивача) пояснив, що дійсно зупинив позивача за непристебнутий ремінь безпеки, а згодом побачив ознаки можливого спяніння (почервоніння очей, нестійка хода). При цьому наявність нестійкої ходи була підтверджена у суді позивачем та його представником, які обґрунтували її тим, що він хворіє на остеохондроз, спондилоартроз, спондильоз попереко-хрестцового відділу хребта.

Таким чином, наявність вказаних вище підстав порушення відповідачем прав позивача судом встановлено не було.

Що стосується часу складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення, то позов у цій частині є також безпідставним, оскільки не обґрунтовано позивачем жодним чином (не зазначено, яким саме чином було порушено право позивача складанням протоколу не 23.09.2016 року, а 17.10.2016 року).

Решта доводів позовної заяви (перевірка за допомогою алкотестера без свідків, протиправне відібрання зразків крови та сечі, присутність при цьому сторонніх осіб) судом також відхиляється, оскільки ці дії за законом не входять до кола повноважень відповідача, а є компетенцією відповідного медичного закладу, протиправні дії посадових осіб якого позивач не оскаржив.

Керуючись статтями 7 12, 17 20, 86, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 у позові до заступника командира взводу №2 батальйону дорожньо-патрульної служби Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 254 КАС України, і може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її ухвалення. У разі застосування судом частини 3 статті 160 КАС України, а також ухвалення постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то 10-денний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення 5-денного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2016 року.

Суддя М.О. Католікян