Справа № 802/1278/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1278/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Віятик Н. В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

13 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Слободянюка Миколи Володимировича,

представника відповідача Драпака Юрія Петровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 з 18 листопада 2002 року працював у Вінницькому обласному територіальному відділенні Антимонопольного комітету України. Присягу державного службовця прийняв 18 листопада 2002 року. На час звільнення обіймав посаду начальника другого відділу досліджень і розслідувань Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, мав 6 ранг державного службовця.

13 травня 2016 року головою Антимонопольного комітету України за № 342-ВК видано наказ, яким затверджено структуру Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Головою Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 16 травня 2016 року видано наказ № 15-К, яким передбачено проведення попередження працівників першого відділу досліджень і розслідувань та другого відділу досліджень і розслідувань про можливе вивільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України та зазначено, що пропозиції працівникам будуть надані після затвердження штатного розпису.

Позивач про можливе вивільнення був попереджений 16.05.2016 року, про що свідчить його підпис на попередженні про можливе вивільнення.

Штатний розпис введено в дію наказом від 19 травня 2016 року № 17-К з 01.05.2016 року.

20 травня 2016 року позивачу було запропоновано переведення на посаду головного спеціаліста відділу досліджень і розслідувань, з чим він був ознайомлений. Однак, 01 серпня 2016 року ОСОБА_5 відмовився від переведення на посаду головного спеціаліста відділу досліджень і розслідувань.

Так, наказом в. о. голови Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.08.2016 № 34-К ОСОБА_5 начальника другого відділу досліджень і розслідувань звільнено з займаної посади з 01 серпня 2016 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та ст. 43 Закону України «Про державну службу», про що зроблено запис в трудову книжку позивача № 15 від 01.08.2016 року.

Не погодившись з прийнятими рішенням про звільнення, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» (в ред. 01.05.2016 року) підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі, отже доводи позивача щодо незаконності звільнення з підстав не запропонування іншої рівноцінної посади саме за два місяці не є аргументом, який би свідчив про незаконність звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п. 4 ч. ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового, чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (статті 45).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина 2 статті 40 Кодексу законів про працю України).

Відповідно до абз. 9 ч. 6 ст. 9 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» голова Антимонопольного комітету України видає накази, затверджує положення, інструкції та інші акти, обов'язкові для працівників Антимонопольного комітету України та його територіальних відділень.

Відповідно до абз. 13 ч. 6 ст. 9 Закону України "Про Антимонопольний комітету України" голова Антимонопольного комітету України затверджує штатний розпис та кошторис Антимонопольного комітету України за погодженням з уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань фінансів, штатний розпис та кошторис територіальних відділень Антимонопольного комітету України.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання вимог Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889- VIII, постанови Кабінету Міністрів від 12.03.2005 року № 178 "Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій" головою Антимонопольного комітету України видано наказ від 13.05.2016 року за № 342-ВК. Зазначеним наказом затверджено структуру Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України: голова територіального відділення; заступник голови територіального відділення; відділ досліджень і розслідувань, сектор бухгалтерського обліку, фінансового планування та звітності, сектор організаційної роботи за забезпечення, головний спеціаліст-юрисконсульт, головний спеціаліст по роботі з персоналом. Пунктом 2 наказу від 13.05.2016 року № 342-ВК наказ голови Антимонопольного комітету України № 309-ВК втратив силу.

Структура, затверджена наказом голови Антимонопольного комітету України № 309-ВК, була іншою: голова територіального відділення; заступник голови територіального відділення; перший відділ досліджень і розслідувань; другий відділ досліджень і розслідувань; сектор організаційної роботи та забезпечення; сектор бухгалтерського обліку та персоналу.

Так, дослідивши наказ голови Антимонопольного комітету України від 13.05.2016 року № 342-ВК, штатні розписи (до звільнення та після звільнення), накази Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.05.2016 року № 15-К, від 19.05.2016 року № 17-К, від 01.08.2016 року № 34-К колегія суддів зазначає, що у Вінницькому обласному територіальному відділенні Антимонопольного комітету України фактично відбулося скорочення однієї керівної посади внаслідок створення відділу досліджень і розслідувань шляхом об'єднання двох відділів (першого та другого відділів досліджень і розслідувань) та створення однієї нової керівної посади - начальника відділу досліджень і розслідувань і скорочення двох попередніх керівних посад (начальників першого та другого відділів досліджень і розслідувань).

У зв'язку зі зміною структури у Вінницькому обласному територіальному відділенні Антимонопольного комітету України начальника другого відділу досліджень і розслідувань ОСОБА_5 відповідно до наказу № 15-к від 16.05.2016 року попереджено про можливе звільнення з займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України та запропоновано вакантну посаду. Проте, позивач не надав згоди на переведення його на запропоновану роботу, що стало підставою для прийняття наказу № 34-К від 01.08.2016 року та звільнення ОСОБА_5 з займаної посади.

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що законодавством, яке регулює спірні правовідносини передбачено звільнення працівника у зв'язку зі скороченням чисельності або штату працівників за умови неможливості переведення його за згодою на іншу роботу або у разі ненадання працівником своєї згоди на переведення його на запропоновану посаду.

Оцінивши доводи апеляційної скарги про те, що позивача не повідомлено про його звільнення в строк, передбачений Законом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Так, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що оскільки Вінницьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України попереджено позивача про майбутнє вивільнення та після затвердження штатного розпису запропоновано іншу роботу, відповідачем дотримано вимоги вивільнення працівників при скороченні чисельності або штату.

Оцінивши доводи апеляційної скарги щодо протиправного надання переважного права на залишення на посаді керівника новостворенного відділу ОСОБА_6, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Колегія суддів зазначає, що для виявлення працівників, які мають переважне право на залишення на роботі, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишаються на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз повинен бути проведений з врахуванням ряду факторів, зокрема, рівня освіти і присвоєної кваліфікації, підвищення кваліфікації, навчання без відриву від виробництва, тимчасового виконання обов'язків більш кваліфікованого працівника, досвіду трудової діяльності, обсягу виконуваної роботи, суміщення професій тощо.

Як встановлено з матеріалів справи, завідувачем сектору організаційної роботи та забезпечення проведено аналіз роботи начальника першого відділу досліджень і розслідувань ОСОБА_6, начальника другого відділу досліджень і розслідувань ОСОБА_5 та заступника начальника другого відділу досліджень і розслідувань ОСОБА_7 за період з 20.10.2014 року по 10.05.2016 року щодо кількості справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, прийнятих рішень, наданих рекомендацій, направлених вимог, направлених інформацій на виконання доручень, розглянутих особисто заяв, який був відображений у службовій записці від 16.05.2016 року №02-151 на ім'я голови Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Відповідно до вказаної службової записки встановлено, що за усіма показниками перевагу надано ОСОБА_6, яка має вищу продуктивність праці в порівняні з такими ж показниками ОСОБА_5

З урахуванням проведеного аналізу роботи ОСОБА_6 та ОСОБА_5, відповідно до наказу № 31-К від 20.05.2016 року, ОСОБА_6 призначено на новоутворену посаду начальника відділу досліджень і розслідувань.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги, в судовому засіданні досліджено наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують більш високий рівень кваліфікації та продуктивності ОСОБА_6 а саме: наказ в.о. голови Антимонопольного комітету України за № 1140-ВК від 19.10.2011 року про заохочення працівників, в тому числі ОСОБА_6 шляхом оголошення їй Подяки за якісне та оперативне виконання доручення про проведення дослідження на ринках адміністративних та житлово-комунальних, високий професіоналізм та вагомі досягнення в роботі; наказ голови Антимонопольного комітету України за № 453-ВК від 14.05.2013 року про нагородження відомчою заохочувальною відзнакою - Подякою Антимонопольного комітету України ОСОБА_6 за особисті трудові досягнення у професійній, службовій діяльності, особливі заслуги під час виконання службових обов'язків; витяг з трудової книжки ОСОБА_6 з підтвердженням в розділі «Відомості про заохочення» занесення записів про оголошення Подяк на підставі Наказів в.о. голови Антимонопольного комітету України за № 1140-ВК від 19.10.2011 року, голови Антимонопольного комітету України за № 453-ВК від 14.05.2013 року; наказ Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за № 11 від 26 серпня 2015 року про залучення ОСОБА_6 до виконання доручення Голови Антимонопольного комітету України від 17.08.2015 року № 13-01/632 відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 375-р. з доданням до цього Наказу Розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 375-р. та доручення Голови Антимонопольного комітету України; наказ Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за № 11 від 03 вересня 2015 року на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 17.08.2015 року про створення комісії з залученням фахівців різних обласних територіальних відділень антимонопольного комітету України № 13-01/631, в тому числі ОСОБА_6; службове доручення від голови Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ОГ.В. Безсмертного за № 2.6.18/17 від 3 вересня 2015 року з наданням повноважень ОСОБА_6 на проведення перевірки.

За результатами щорічної оцінки виконання державним службовцем обов'язків і завдань за 2015 рік ОСОБА_6 отримала підсумкову оцінку «висока», а ОСОБА_8 - оцінку «добра». За результатами співбесіди безпосередній керівник ОСОБА_8 рекомендував позивачу "більш ретельно вивчати матеріали, підготовлені працівниками відділу в ході розгляду заяв і справ".

Судом встановлено, що під час перебування на посаді начальника другого відділу досліджень і розслідувань позивачу зменшувався розмір щомісячної премії, або останній позбавлявся премії повністю, зменшувався розмір персональної надбавки за порушення трудової та виконавської дисципліни. Проте, ОСОБА_6 за особисті трудові досягнення у професійній, службовій діяльності, особливі заслуги під час виконання службових обов'язків отримувала заохочення у вигляді премій та встановлення персональної надбавки.

Згідно з наказами Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 8-В від 09.02.2015 року та № 4-ВД від 24.02.2016 року на ОСОБА_6 покладено обов'язки виконання голови Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Крім того, ОСОБА_6 перебуває в кадровому резерві на посаду заступника Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

З урахуванням наведеного, оцінивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 має переважне право на залишення на роботі та зайняття спірної посади у зв'язку з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, що підтверджується тимчасовим виконанням обов'язків більш кваліфікованого працівника, досвідом трудової діяльності, обсягом виконуваної роботи, отриманням подяк, премій та заохочень, та оцінив усі критерії, які впливають на кваліфікацію і продуктивність праці ОСОБА_5 і ОСОБА_6, та прийняв рішення про призначення на вакантну посаду ОСОБА_6 з дотриманням вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Оцінивши доводи апеляційної скарги про те, що відповідач, всупереч положенням ч. 2 ст. 40 КЗпП України, не запропонував позивачу посад, які були вакантними, колегія суддів враховує, що на момент, коли ОСОБА_5 запропоновано посаду головного спеціаліста відділу досліджень і розслідувань та звільнено з займаної посади, інших вакантних посад, які б відносились до категорії посад державної служби не було.

Пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» (в ред. з 01.05.2016 року) передбачено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Так, запропонувавши позивачу вакантну посаду головного спеціаліста відділу досліджень і розслідувань, яка відноситься до посад державної служби, відповідач діяв відповідно до норм законодавства, що регулює спірні правовідносини.

На підставі вищевикладеного, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення, передбачені КЗпП України та Законом України «Про державну службу», та як наслідок, відсутність підстав для поновлення ОСОБА_5 на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 23 грудня 2016 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.