Справа № 810/6007/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2016 р. м. Київ К/800/12093/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Єрьоміна А. В., Мороз Л. Л.,

при секретарі судового засідання: Гуловій О. І.,

за участю представників відповідачів: Колянчука А.І., Нестеренко І.М.,

представника третьої особи: Голік О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни, за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою представника позивача - ОСОБА_6 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" Савельєвої Анни Миколаївни (далі - Уповноважена особа Фонду ГВФО ПАТ "Радикал Банк" Савельєва А. М.) за участю третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд ГВФО), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду ГВФО ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої А. М. щодо невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду ГВФО за договором банківського рахунку № 18303/П-1-980 від 09 липня 2015 року;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду ГВФО ПАТ "Радикал Банк" Савельєву А. М. подати до Фонду ГВФО інформацію щодо ОСОБА_4 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Радикал Банк" за рахунок Фонду ГВФО за договором банківського рахунку № 18303/П-1-980 від 09 липня 2015 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 09 липня 2015 року між нею та ПАТ "Радикал Банк" укладено договір банківського рахунку № 18303/П-1-980.

Таким чином на рахунках ПАТ "Радикал Банк" знаходилось 200000 грн., які належать позивачу.

Однак, 09 липня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 452/БТ, якою ПАТ "Радикал Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Позивач вказує, що виплату гарантованої суми відшкодування нею отримано не було.

Вважаючи дії відповідачів такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а також такими, що грубо порушують права і законні інтереси позивача як вкладника, ОСОБА_4 звернулась до суду з вимогою зобов'язати відповідачів вчинити дії, які полягають у включенні належних позивачу коштів до переліку владників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Радикал Банк" за рахунок Фонду ГВФО.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду ГВФО ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої А. М. щодо невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду ГВФО за договором банківського рахунку № 18303/П-1-980 від 09 липня 2015 року.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду ГВФО ПАТ "Радикал Банк" Савельєву А. М. подати до Фонду ГВФО інформацію щодо ОСОБА_4 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Радикал Банк" за рахунок ГВФО за договором банківського рахунку № 18303/П-1-980 від 09 липня 2015 року.

Стягнуто на користь позивача судові витрати в сумі 974,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду ГВФО ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої А. М..

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року скасовано, та прийнято нову постанову, якою відмовлено у позові.

У касаційній скарзі представник позивача - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та ПАТ "Радикал Банк укладено договір банківського вкладу № 18303/П-1-980 від 09 липня 2015 року, згідно з яким сума вкладу складає 200000,00 гривень.

Однак, 09 липня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 452/БТ, якою ПАТ "Радикал Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі вищевказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду ГВФО прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк"" від 09 липня 2015 року № 130, згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 10 липня 2015 року по 09 жовтня 2015 року та призначено Уповноважену особу Фонду ГВФО на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" провідного спеціаліста з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_8.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 09 листопада 2015 року № 769 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Радикал Банк"", виконавчою дирекцією Фонду ГВФО прийнято рішення від 09 листопада 2015 року № 203 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Радикал Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Радикал Банк" з 10 листопада 2015 року по 09 листопада 2017 року включно з відшкодуванням з боку Фонду ГВФО коштів за вкладами фізичних осіб та призначено Уповноважену особу Фонду ГВФО на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" провідного спеціаліста з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_9.

09 листопада 2015 року Уповноваженою особою Фонду ГВФО ПАТ "Радикал Банк" Савельєвою А. М. сформовано наказ № 204 "Про визнання правочинів нікчемними", яким визнано нікчемними правочини та трансакції згідно з додатком № 1, який додається до цього наказу.

Листом від 13 листопада 2015 року вих. № 3329/15 повідомлено позивача про те, що відповідно до положень частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є нікчемним правочин, що був вчинений банком з ОСОБА_4, з тих підстав, що трансакція ПАТ "Радикал Банк" щодо перерахування на користь позивача грошової суми з призначенням платежу "Поповнення поточного рахунку" на суму 200000,00 грн., вчинено 10 липня 2015 року о 08 годині 55 хвилин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено наявність правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду ГВФО, в межах гарантованої суми відшкодування, а тому дії Уповноваженої особи Фонду ГВФО ПАТ "Радикал Банк" Савельєвої А. М. суперечать приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Київський апеляційний адміністративний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, прийшов до висновку про обґрунтованість підстав для визнання договору нікчемним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в цілому погоджується із висновками суду першої інстанції, а рішення суду апеляційної інстанції вважає помилковим, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452-VI).

Відповідно до частини першої статті 3, частини першої статті 4, частини першої статті 26, частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За змістом статті 12 Закону № 4452-VI виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду.

Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

З аналізу викладених норм вбачається, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку наділена повноваженнями щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з урахуванням обставини, передбаченої частиною другою статті 26 Закону № 4452-VI.

Повноваження уповноваженої особи Фонду передбачені статтею 37 Закону № 4452-VI.

Згідно з частинами першою та другою зазначеної норми Закону уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; 4) повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертається до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку (частини друга і третя статті 37 Закону № 4452-VI).

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За нормами частини п'ятої статті 27 Закону № 4452-VI протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону (частина шоста статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року № 14 (Положення №14), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку повинна забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

У пункті 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

З матеріалів справи вбачається, що 09 липня 2015 року між ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_4 укладено договір банківського рахунку № 18303/П-1-980, предметом якого є відкриття та обслуговування поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1.

Разом з цим, позивач здійснив поповнення рахунку власними коштами на суму 200000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 15397. Внесення відповідних коштів та зарахування їх на рахунок позивача підтверджується також і випискою по особовим рахункам ПАТ "Радикал Банк" за 03 грудня 2015 року.

Так, внаслідок прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та безпосередньо ліквідації банку, ОСОБА_4 як владник набула право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду ГВФО в межах граничного розміру відшкодування у відповідності до частини другої статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Однак, ОСОБА_4 не включено до переліку вкладників ПАТ "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду ГВФО, оскільки як було повідомлено позивача у листі від 13 листопада 2015 року за вих. № 3329/15 відповідно до положень частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", договір, який укладено між сторонами є нікчемним з тих підстав, що трансакція ПАТ "Радикал Банк" щодо перерахування на користь позивача грошової суми з призначенням платежу "Поповнення поточного рахунку клієнта власними коштами" на суму 200000,00 грн. здійснено на наступний день, а саме - 10 липня 2015 року, тобто під час дії тимчасової адміністрації та у неробочий час - о 08 годині 55 хвилин.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України (частина третя статті 38 Закону № 4452-VI).

Згідно з частиною четвертою статті 38 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до частини п'ятої статті 38 цього ж Закону у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зауважує, що відповідачами не доведено наявність підстав, які наведені у статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", для визнання нікчемним правочину у випадку, який розглядається.

Так, у частині першій статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У силу вимог частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За правилами частини третьої цієї ж статті у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України звертає увагу, що в матеріалах справи міститься квитанція № 15397 від 09 липня 2015 року про внесення позивачем коштів у розмірі 200000,00 грн. у відповідності до умов договору № 18303/П-1-980 від 09 липня 2015 року.

Отже, кошти позивачем внесено через касу банку - ПАТ "Радикал Банк" до запровадження тимчасової адміністрації.

Слід зазначити, що доводи відповідачів про нікчемність договорів банківського вкладу у зв'язку із тим, що кошти на ім'я позивача надійшли під час запровадження тимчасової адміністрації є безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься виписка по рахунку ОСОБА_4, яка видана ПАТ "Радикал Банк" 03 грудня 2015 року на етапі ліквідації банку, в якій чітко зазначено дату зарахування коштів на поточний рахунок позивача - 09 липня 2015 року.

Таким чином, відповідачами особисто підтверджено дату зарахування коштів на поточний рахунок, коли тимчасова адміністрація в банку ще не була запроваджена.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що ОСОБА_4 є тією особою, яка набула право на гарантоване відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду ГВФО, а тому позивач протиправно не була включена до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає бездіяльність необґрунтованою та такою, що порушує вимоги чинного законодавства.

Тому, суд першої інстанції цілком правомірно задовольнив позовні вимоги щодо включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Радикал Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду ГВФО за договором банківського рахунку № 18303/П-1-980 від 09 липня 2015 року.

Київський апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, законне рішення суду першої інстанції помилково скасував.

Статтею 226 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

З огляду на викладене, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року підлягає скасуванню, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року - залишенню в силі.

Керуючись статтями 159, 167, 221, 223, 226, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника позивача - ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2016 року - скасувати.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2016 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді А. В. Єрьомін

Л. Л. Мороз