Справа № 804/379/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2016 р. Справа № 804/379/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гончарової Ірини Анатоліївни
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних та фізичних осібпідприємців Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про:
- скасування рішення Відділу державної реєстрації речових прав на обєкти нерухомого майна Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції №25594479 від 27.10.2015 р. та №25593803 від 27.10.2015 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень;
- зобовязання Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних та фізичних осібпідприємців Нікопольської міської ради Дніпропетровської області зареєструвати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.09.2015 року, виданого Управлінням комунального майна Нікопольської міської ради квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2. З метою реєстрації права власності на нерухоме майно позивачі звернулися до Відділу державної реєстрації речових прав на обєкти нерухомого майна Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції з відповідною заявою. Однак, рішеннями державного реєстратора від 27.10.2015 р. № 25593803 та 25594479 у реєстрації права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено з посиланням на те, що заявлене право вже зареєстроване за іншою особою у 2002 році. У звязку з тим, що рішеннями державного реєстратора від 27.10.2015 р. № 25593803 та 25594479 протиправно відмовлено в державній реєстрації права власності, позивачі просять поновити їх права шляхом скасування рішень про відмову у державній реєстрації та зобовязання відповідача зареєструвати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на обєкт нерухомого майна.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2016 року здійснено заміну первісного відповідача - Відділу державної реєстрації речових прав на обєкти нерухомого майна Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції на правонаступника - Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних та фізичних осібпідприємців Нікопольської міської ради Дніпропетровської області.
Позивачі подали до суду заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач - Відділ державної реєстрації речових прав на обєкти нерухомого майна Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.
Відповідач - Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних та фізичних осібпідприємців виконавчого комітету Нікопольської міської ради про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.
Комунальним підприємством Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації надано заяву про здійснення розгляду справи без участі представника.
З огляду на викладене, враховуючи, що матеріали справи містять докази, які в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, а також зважаючи на приписи ст.41, ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.
Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив.
Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області від 24.02.2010 року №99/2 однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, переведено до державного (комунального) житлового фонду. Зобовязано комітет по управлінню майном видати наказ щодо скасування розпорядження про приватизацію житла від 18.04.2002 р. №7236 та здійснити запис «Анульовано» у свідоцтві про право власності від 18.04.2002 року; направити в КП Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації копію наказу про скасування розпорядження про приватизацію житла від 18.04.2002 р. № 7236; КП Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації скасувати запис про реєстрацію права власності на квартиру №32 в будинку № 1/2 на вулиці Краснодонській, яка була приватизована 18.04.2002 р. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Згідно вказаного рішення КП Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації 06.08.2010 року внесло зміни в державний реєстр прав власності на нерухоме майно, закривши розділ прав власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Наказом комітету по управлінню комунальним майном Нікопольської міської ради №371 від 30 березня 2010 року розпорядження органу приватизації від 18.04.2002 року № 7236 про приватизацію квартири АДРЕСА_4 скасовано.

Рішення виконкому Нікопольської міської ради № 99/2 від 24.02.2010 року в частині внесення змін в Державний реєстр прав власності на нерухоме майно направлено до КП НМБТІ, оскільки до 1 січня 2013 року державна реєстрація прав власності проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності Законом від 11.02.2010 р. № 1878 VI та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно, а після 01.01.2013 (набрання чинності Закону України від 11.02.2010 р. № 1878 VI Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та інших законодавчих актів України), у звязку із впровадженням Реєстру речових прав на нерухоме майно, взагалі не вносяться, оскільки Реєстр прав власності на нерухоме майно вважається закритим.

ОСОБА_1 22.10.2015 року звернулась до Державного реєстратора Реєстраційної служби Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції із заявою № 13922778 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням №28893803 від 27.10.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності). У рішенні зазначено, що підставою для відмови стало те, що право власності на вищевказане нерухоме майно вже було зареєстровано КП Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації у 2002 році за іншими особами.

ОСОБА_2 22.10.2015 року звернувся до Державного реєстратора Реєстраційної служби Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції із заявою № 13923129 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням №28893803 від 27.10.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено у задоволенні заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності). У рішенні зазначено, що підставою для відмови стало те, що право власності на вищевказане нерухоме майно вже було зареєстровано КП Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації у 2002 році за іншими особами.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків, які покладені субєктом владних повноважень в основу рішення про відмову у державній реєстрації речових прав на нерухоме майно, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд встановив наступне.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі Закон № 1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Державна реєстрація прав є обовязковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав (ст.3 вказаного Закону).

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема право власності на нерухоме майно (п.1 ч.1 ст.4 Закону № 1952).

Відповідно до ст..18 Закону № 1952 перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державні реєстратори зобовязані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

У випадках, передбачених законодавством України, державна реєстрація прав проводиться після технічної інвентаризації обєкта нерухомого майна, речові права на який підлягають державній реєстрації.

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Статтею 20 Закону № 1952-IV передбачено, що заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначений Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 17.10.2013 року № 868 (далі по тексту Порядок № 868), що був чинним на час спірних правовідносин.

Пунктом 36, п.п. 2, 3 п.37 Порядку № 868 визначено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з розпорядженням від 13.08.2015 р. №10609-6 управлінням комунального майна Нікопольської міської ради 08.09.2015 р. видано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на житло на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 площею 34,2 кв.м.

Згідно листа КП Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації, станом на 13.08.2015 р. при проведенні технічної інвентаризації квартири за адресою: АДРЕСА_3 встановлено зменшення загальної площі квартири на 0,2 кв.м. за рахунок оздоблення стін, що не належить до самочинного будівництва.

Вказаний лист разом з копіями документів, відповідно до яких 06.08.2010 р. КП Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації внесло зміни до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, закривши розділ прав власності на вказану квартиру, до відділу державної реєстрації речових прав на обєкти нерухомого майна реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області.

Вказане свідоцтво від 08.09.2015 р. про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 площею 34,2 кв.м. було подано позивачами в якості документу, що підтверджує виникнення речових прав на нерухоме майно, яке було заявлено для реєстрації.

За наслідками вивчення поданих позивачами документів, суд дійшов висновку про їх відповідність вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Надані реєстратору документи у повній мірі посвідчують право власності позивачів на квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Отже, при прийнятті рішення державним реєстратором Реєстраційної служби Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції не прийнято до уваги Рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області від 24.02.2010 року №99/2 «Про передачу громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 житла за адресою: АДРЕСА_3 з приватної власності до комунальної», наказу комітету по управлінню комунальним майном Нікопольської міської ради №371 від 30 березня 2010 року, яким розпорядження органу приватизації від 18.04.2002 року № 7236 про приватизацію квартири АДРЕСА_4 скасовано, а також дані Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно яких розділ прав власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 закрито, що призвело до винесення не правомірних рішень від 27.10.2015 р. та №25593803 від 27.10.2015 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Статтею 24 Закону № 1952-IV (в редакції, чинній станом на момент спірних правовідносин) встановлений вичерпний перелік підстав за яких державний реєстр відмовляє у державній реєстрації прав на нерухоме майно..

Пунктом 23 Порядку № 868 встановлено, що Державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені у Законі України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

На підставі вище викладеного, враховуючи, що державна реєстрація прав власності на нерухоме майно, а саме, на однокімнатну квартиру за адресою: м.Нікополь, вул.Краснодонська, буд.1/2, кв. 32, за попередніми власниками ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 скасовано, суд дійшов висновку про протиправність відмови державного реєстратора у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень (щодо права власності) на квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Отже рішення від 27.10.2015 р. № 25593803 та 25594479 є неправомірними та підлягають скасуванню.

Враховуючи необхідність повного захисту прав та інтересів позивачів, суд вважає необхідним зобовязати Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних та фізичних осібпідприємців Нікопольської міської ради Дніпропетровської області зареєструвати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення, в той час як позивач надав достатні та належні докази зворотного.

Враховуючи, що судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, судові витрати слід розподілити відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних та фізичних осібпідприємців Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Комунального підприємства Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Скасувати рішення Відділу державної реєстрації речових прав на обєкти нерухомого майна Реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції №25594479 від 27.10.2015 р. та №25593803 від 27.10.2015 р. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобовязати Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних та фізичних осібпідприємців Нікопольської міської ради Дніпропетровської області зареєструвати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та реєстрації юридичних та фізичних осібпідприємців Нікопольської міської ради Дніпропетровської області.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_6