Справа № 753/9548/16-а
Суддя: Даниленко В. В.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9548/16-а
провадження № 2-а/753/488/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Даниленка В.В.

при секретарі Пасько І.В.

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії.

В своєму позові ОСОБА_2 просила суд, визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення нарахування та виплати їй пенсії згідно з Законом України «Про державну службу» та зобов'язати Відповідача виплатити заборгованість пенсійних виплат, починаючи з 01.06.2015.

Судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 29.12.2014 року їй було призначено пенсію за віком як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу».

З дати призначення пенсії працює на посаді, на яку поширюється дія Закону України «Про державну службу». У зв'язку з цим виплата пенсії була припинена на підставі Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким встановлено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам. Зокрема, внесені зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» та визначено, що особам, на яких поширюється- дія цього Закону, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», не виплачуються.

Згідно з статтею 37 Закону України «Про державну службу (в редакції Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 року) з 01.01.2016 по цей час також призначена їй пенсія не виплачується.

23.03.2016 позивачка звернулася до Управління пенсійного фонду з заявою про поновлення виплати з 01.06.2015 раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

На зазначений лист не отримала відповіді та повторно 22.04.2016 звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з проханням повідомити про результати розгляду попередньої заяви щодо виплати раніше призначеної пенсії.

Проте Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 06.05.2016 № 2879/14/Д-205 відмовило провести виплату раніше призначеної пенсії та продовжувати виплату пенсії, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих і актів України щодо пенсійного забезпечення» (в редакції Закону від №213-VIII та від 24.12.2015 №911-VIII).

Вважає, що відмова Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві є необґрунтованою, незаконною та такою, що грубо порушує її права на соціальний захист та пенсійне забезпечення.

В судовому засіданні та з письмових заперечень представника Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в місті Києві вбачається, що проти задоволення позову він заперечує.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку скороченого провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справ не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, з 29.12.2014 року ОСОБА_2 було призначено пенсію за віком як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 29.12.2014 року позивачка працює на посаді, на яку поширюється дія Закону України «Про державну службу». У зв'язку з цим виплата пенсії була припинена на підставі Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким встановлено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам. Зокрема, внесені зміни до статті 37 Закону України «Про державну службу» та визначено, що особам, на яких поширюється- дія цього Закону, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, пенсії, призначені відповідно до цього Закону у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», не виплачуються.

Згідно з статтею 37 Закону України «Про державну службу (в редакції Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 року) з 01.01.2016 по цей час також призначена їй пенсія не виплачується.

23.03.2016 позивачка звернулася до Управління пенсійного фонду з заявою про поновлення виплати з 01.06.2015 раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

На зазначений лист не отримала відповіді та повторно 22.04.2016 звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з проханням повідомити про результати розгляду попередньої заяви щодо виплати раніше призначеної пенсії.

Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 06.05.2016 № 2879/14/Д-205 відмовило провести виплату раніше призначеної пенсії та продовжувати виплату пенсії, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих і актів України щодо пенсійного забезпечення» (в редакції Закону від №213-VIII та від 24.12.2015 №911-VIII).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Згідно з вимогами статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону України № 213-VIII від 02.03.2015) передбачено, що тимчасово у період з по 31.12.20154, особам, на яких поширюється дія цього Закону, у період роботи на посадах, які мають право на призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті не виплачуються.

Згідно з статтею 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015) тимчасово у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 особам, які працюють на посадах та умовах, передбачених цим Законом, Законом України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) не виплачуються.

В пункті 5 Прикінцевих положеннях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 передбачено, що «У разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Верховною Радою України до 1 червня 2015 року такого закону прийнято не було. Отже, норми щодо пенсійного забезпечення державних службовців, які визначалися статтею 37 Закону України «Про державну службу» втратила чинність з 01.06.2015 року.

Стаття 7 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до статті 8 Конституції України та статті 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свобода визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) без будь-яких додаткових умов.

З 1 червня 2015 року особам, які підпадають під дію законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет ,Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», Про дипломатичну службу», Податкового та Митного Кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.06.2015 посада, на якій працює ОСОБА_2 не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені статтею 37 підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01.06.2015 перешкоди для виплати вказаної пенсії відсутні.

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що з 01.04.2016 пенсія, призначена відповідно до Закону України «Про державну службу» підлягає виплаті в повному обсязі у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 37 вказаного Закону підстав для її невиплати.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено), добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, відмова відповідача у перерахунку позивачу пенсії, є такою, що не ґрунтується на чинному законодавстві, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 22 Конституції України, Законами України «Про державну службу», «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статтями 7, 9, 11, 69-86, 158-163, 167, 183-2, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_2 згідно з Законом України «Про державну службу»

Зобов'язати Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м.Києві виплатити заборгованість пенсійних виплат ОСОБА_2 починаючи з 01.06.2015.

Стягнути з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у порядку та строки передбачені ст. 254 КАС України.

Суддя: В.В. Даниленко