Справа № 752/9907/16-а
Суддя: Ладиченко С. В.
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/9907/16-а
Провадження №: 2-а/752/261/16
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.12.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Ладиченко С.В.

за участю секретаря Тасенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач просить суд:

1) визнати пропущений ним строк подачі адміністративного позову, як пропущений з поважних причин та винести ухвалу про поновлення строку звернення строку до Голосіївського районного суду м. Києва з 01 жовтня 2011року;
2) визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії без обмежень починаючи з 01 жовтня 2011 року із розрахунку 100% грошового забезпечення з усіма видами підвищення та надбавок до пенсії;
3) зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві, перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01 жовтня 2011 року пенсію без обмежень із розрахунку 100% грошового забезпечення, згідно довідки Київського міського військового комісаріату від 25 червня 2013 року № 123320, (вихідний КМВК № 3366 від 25.06.2013 року) з усіма видами підвищення та надбавок до пенсії, у тому числі додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії- 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з її фактичного розміру та проведених виплат, а також підвищення пенсій, установлених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» збільшивши основний розмір пенсії з 01 липня 2012 року на 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13,21, і 36 Закону, з 01 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 01 січня 2013 року до 35 відсотків;
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві, відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати з 01 жовтня 2011 року частини грошових доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є полковником у відставці, ветераном війни-інвалідом війни, учасником бойових дій, ліквідатором аварії на ЧАЕС ( категорія -1), ветераном праці та військової служби, відмічений почесним званням Заслужений економіст України, відповідно до наказу Міністра оборони України від 03 квітня 1998 року № 170 звільнений з військової служби, яку, перед звільненням проходив у Центральному апараті Міністерства оборони України, за станом здоров`я та направлений на військовий облік до Голосіївського районного військового комісаріату м. Києва.
Після звільнення з військової служби 15 квітня 1998 року йому призначено пенсію згідно Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.
Згідно Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 03 квітня 2007 року № 857-У, нарахування, призначення та виплата пенсій звільненим військовослужбовцям з 01 січня 2007 року здійснюються органами Пенсійного фонду України. У м. Києві з 01 січня 2007 року призначення, нарахування та виплату пенсій покладено на Головне управління пенсійного Фонду України у м. Києві.
З 01 січня 2007 року і по час звернення до суду не одноразово здійснювалося підвищення грошового забезпечення військовослужбовців, але відповідні перерахування його пенсійного забезпечення Головним управлінням пенсійного фонду України у м. Києві здійснювалися несвоєчасно, не виконувалися вимоги ч.4 ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.
Постановою Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу № 1294 від 07.11.2007 (далі постанова КМУ № 1294 від 07.11.2007 року) затверджено нове грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.
На виконання даної,постанови МО України було видано наказ від 31.12.2007 року № 707«Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців Збройних сил України, та введено в дію з 1 січня 2008 року Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення.
На підставі вищевказаних нормативно-правових актів та постанови Кабінету Міністрів України Про порядок проведення перерахунку пенсій, призначених, відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших
про бездіяльність Головного управління пенсійного Фонду України у м. Києві та відновлення порушених правосіб» від 13.02.2008 року № 45 (яка визначає механізм перерахунку пенсій), ОСОБА_1 з 01.01.2008. була перерахована пенсія, розмір якої було обмежено 12 мінімальними пенсіями за віком.
Міністр оборони України, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу від 07.11.2007 № 1294, своїми наказами та розпорядженнями змінював розміри видів грошового забезпечення військовослужбовців ЗСУ , але при обрахунку пенсії пенсійним органом - головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_1 не був збільшений розмір пенсії, на підставі того, що Законом України про «Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» розмір пенсії не повинен перевищувати дванадцяти мінімальних розмірів пенсії за віком.
У травні 2008 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Голосіївського районного суду міста Києва про визнання неправомірними дії головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо застосування до його пенсії обмеження в розмірі 12 мінімальних пенсій за віком при перерахунку пенсії, про виплату різниці недоплаченої пенсії та зобов`язання провести перерахунок пенсії без обмежень із розрахунку 100 % грошового забезпечення з усіма видами підвищення або надбавок до пенсії.
07.05.2009 року Голосіївський районний суд міста Києва виніс постанову, якою визнав протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодовстановлення обмежень у виплаті пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .Зобов`язав Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві, починаючи з 22 травня 2008 року, перерахувати ОСОБА_1 пенсію без обмежена її розміру 12 мінімальними пенсіями за віком, яке після рішення апеляційного суду м. Києва від 04 травня 2011 року набрало законної сили.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувало заборгованість та стало виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження її розміру 12 мінімальними пенсіями за віком. 08.07.2011 року був прийнятий Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-УІ від 08.07.2011 року (далі - Закон № 3668-УІ відроку), згідно ст. 2 якого, максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Згідно п.п. 1, 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, цей Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року. Обмеження пенсії не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії встановленим цим Законом. Виплата пенсії здійснюється без індексації та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії встановленого цим Законом.
З 01 жовтня 2011 року пенсія ОСОБА_1 стала складатися із наступних показників грошового забезпечення: посадовий оклад - 2076 грн.; оклад за військове звання - 135 грн.; процентна надбавка за вислугу років (40 %) - 884,40 грн.; надбавка за особливо важливі завдання (100 %)- 3095,40 грн.; надбавка за роботу з таємними виробами, носіями, документами (20 % від посадового окладу) - 415,20 грн.; надбавка за почесне звання «Заслужений» (20%- посадового окладу) -415,20 грн., премія (33,3% від грошового забезпечення) - 2338,06 грн. Всього - 9359,26 грн. Основний розмір пенсії 100 % грошового забезпечення - 9359,06 грн. Підвищення або надбавки до основного розміру пенсії: інвалід війни 3 групи (30% від мінімального прожиткового рівня для осіб, які втратили працездатність) - 229,20 грн.;1 категорія ЧАЕС (інвалід війни 3-ї групи) за рішенням суду 50% від мінімальної пенсії за віком - 382,0 грн.; інваліди війни 3-ї групи при виконанні обов`язків військової служби - 50 грн.; - надбавка за особливі заслуги перед Батьківщиною (25%) - 191,0 грн. Підсумок пенсії з надбавками -10211 грн. 46 коп.
Головним обмеженням, яке відповідач за період з жовтня 2011 року по травень 2016 року застосував при виплаті пенсії ОСОБА_1 є те що йому виплачували пенсію з обмеженням максимального розміру із розрахунку на 29.09.2011 року - 10211 грн. 46 коп. Це підтверджується розрахунками пенсії, а саме: з 01.01. по 31.12.2012 року - підсумок пенсії з надбавками 12500,94 грн., виплачували 10211,46грн.; з 01.01. по 31.12.2013 року - підсумок пенсії з надбавками 13097,0грн., виплачували 10211,46 грн.; з 01.02. по 31.12.2014 року - підсумок пенсії з надбавками 13143,75 грн., виплачували 10211,46 грн.; з 01.01. по 31.08.2015 року - підсумок пенсії з надбавками 13143.75 грн., виплачували 10211.46 грн.; з 01.09. по 31.12.2015 року - підсумок пенсії з надбавками 13143.75 грн., виплачували 10740.00 грн.; з 01.01. по 31.05.2016 року - підсумок пенсії з надбавками 13143.75 грн., виплачували 10740.00 грн.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2012 року №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01 липня 2012 року установлені підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13,21, і 36 Закону, збільшивши його 3 01 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 01 січня 2013 року до 35 відсотків. Відповідачем -Головним управління пенсійного фонду України у м. Києві підвищення йому розміру пенсії згідно з данною постановою не здійснено. Не проведено нарахування, перерахунок та виплату пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.10.2011 року не виконує рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07.05.2009 року, обмежує пенсію ОСОБА_1 , і до цього часу виплачує пенсію з урахуванням пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-УІ від 08.07.2011 року в розмірі пенсійної виплати, яка склалася на 30 вересня 2011 року, тобто 10740 грн.
Наступним обмеженням, яке застосовував відповідач - головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві до пенсії ОСОБА_1 , є те, що 07.12.2009 року Голосіївським районним судом м. Києва за позовом ОСОБА_1 прийнято Постанову, яка набрала чинності 17 грудня 2011 року згідно Ухвали Апеляційного суду м. Києва, якою зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України у м. Києві виплачувати ОСОБА_1 , учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 3 групи, щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, з 16 лютого 2009 року у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.
Судом визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, якими ОСОБА_1 позбавлено права на отримання 25% (до 16.02.2009р.) та 50-ти відсоткової надбавки до пенсії, як учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії неправомірними.
08.07.2011року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року № 3491-VI, яким передбачено, що у 2011 році положення статей 39, 50, 51, 52, 54, ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та у розмірах, встановлених КМУ, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.
На виконання вимог вищевказаного Закону, Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23.07.2011 року, якою встановлена виплата додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, особам які відносяться до категорії 1, інвалідам війни 3-ї групи 30% від прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, тобто у листопаді і в грудні 2011 року ОСОБА_1 виплачували додаткову пенсію не 50%, як указано в рішенні суду, а 30% . В подальшому, у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», ці розміри виплат здійснювались на підставі та у розмірах визначених постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набула чинності 01.01.2012 року,відповідно до якої особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам війни 3-ї групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, виплачується у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.
Таким чином, з 01.10.2011 року ОСОБА_1 проведено чорнобильські виплати в розрахунку пенсії без застосування рішення суду- 50 % мінімальної пенсії за віком, а згідно постанови відроку № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» - 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, аз 01.01.2012 року додаткова пенсія виплачувалася в розмірах, встановлених постановою КМУ № 1210 від 23.11.2011 року, для інвалідів-учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-категорії - інвалідам війни III групи 30 % мінімальної пенсії за віком.
Головне управління пенсійного фонду України у м. Києві вводило його в оману, щодо розрахунку пенсії про що він дізнався 20 червня 2016 року, ознайомившись з Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.04. 2009 року та Ухвалою цього суду від 03.04.2014 року про відмову в роз`ясненні судового рішення по подібній справі.
У 2010 році він звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва із заявою про роз`яснення судового рішення від 02.04.2009 року. В 2014 році із заявою аналогічного змісту у зазначений суд звернувся відповідач - головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві. Свою заяву відповідач обґрунтував тим, що на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2009 року позивачу було проведено перерахунок пенсії в порядку встановленому судовим рішенням. Дані виплати продовжувались до внесення відповідних змін до законодавства, а саме до 01.10.2011 року набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-УІ, у зв`язку з чим, просив суд роз`яснити судове рішення від 02.04.2009 року щодо застосування положень абз. 2 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3668-УІ від 08.07.2011 року.
В ухвалі (про роз`яснення рішення суду) від 03 квітня 2014 року Окружний адміністративний суд міста Києва зазначив, що із загальних засад Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що в разі визнання судом рішення суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, державний орган, до компетенції якої віднесено розгляд спірного питання, не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, визнане судом протиправним. Проаналізувавши зміст постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2009 року в даній справі, суд прийшов довисновку, що вказане рішення суду є чітким і зрозумілим, а тому роз`яснення не потребує. Тобто, уже в квітні 2014 року ГУПФУ у м. Києві було відомо,що воно по відношенню до мене поступає протиправно.
У своєму рішенні від 02.04.2009 року Окружний адміністративний суд міста Києва постановив перерахувати та виплачувати йому пенсію без обмежень, хоча на час винесення рішення судом Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», пенсія була обмежена максимальним розміром - не більше 12 мінімальних прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність.
Це рішення суд мотивував тим, що Рішенням Конституційного Суду України № 10- рп/2008 від 22.05.2008 року, визнані неконституційними та такими, що втратили чинність положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Зокрема, визнано таким, що не відповідає Конституції України пункт 38 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» вищезазначеного Закону, яким обмежено максимальний розмір пенсії. Конституційним Судом України вказано, що Конституція України у статті 92 визначила сфери, зокрема бюджету, які мають врегульовуватися виключно законом. Закон про Держбюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. Такі ж саме позиції Конституційний Суд України висловив у своїх рішеннях від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, від 01.12.2004 року № 19-рп/2004, від 11.10.2005 року № 8- рп/2005.
Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вирішуючи питання щодо конституційності оспорюваних положень стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів у відставці, Конституційний Суд України зазначив, що у Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсій суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначив, що, залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям. Враховуючи, що однією з гарантій незалежності судців є заборона при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини п`ятої статті 138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668 (Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-УІ) стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечить частині першій статті 126 Конституції України та такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Аналогічне рішення прийнято Конституційним судом України також 08.06 2016 року за № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини п`ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці).
Відповідно тю ст. 24 Конституції України, громадяни України мають рівніконституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній цивільній або господарській справі, шо набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ні обставини.
Сторона позивача вважає, що порушення строків подання адміністративного позову на дії головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо перерахування ОСОБА_1 пенсії без обмежень, було допущено з поважних причин при наступних обставинах: 07.09.2009 року Голосіївський районний суд м. Києва виніс Постанову, якою зобов`язав відповідача, починаючи з 22 травня2008 року перерахувати ОСОБА_2 , пенсію без обмежень.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, починаючи з 01 жовтня 2011 року, стало виплачувати ТИМОФІЄВУ А,Є, пенсію з обмеженням максимального її розміру.
Позивач почав звертатися з питання невиконання рішення суду із численними зверненнями до Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, Адміністрації Президента України, Верховної Ради України, записувався на особистий прийом до керівників цих відомств та державних органів. В одних відповідях йому повідомляли про направлення його звернень до Державної виконавчої служби України, в інших відповідях йому повідомляли про запис на особистий прийом до керівників відомств, органи Пенсійного фонду України надавали відповіді позивачу про те що пенсію йому обмежують на підставі нового законодавства, яке прийняте після прийняття судового рішення.
Таким чином, позивач, за незалежних від нього причин, не зміг вчасно, в порядку КАС України, подати адміністративний позов на неправомірні дії головного управління Пенсійного фонду
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, починаючи з 01 жовтня 2011 року, стало виплачувати ОСОБА_1 пенсію з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії.
Він почав звертатися з питання невиконання рішення суду із численними зверненнями до Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, Адміністрації Президента України, Верховної Ради України, записувався на особистий прийом до керівників цих відомств та державних органів. В одних відповідях йому повідомляли про направлення його звернень до Державної виконавчої служби України, в інших відповідях йому повідомляти про запис на особистий прийом до керівників відомств, органи Пенсійного фонду України надавали відповіді позивачу про те що пенсію йому обмежують на підставі нового законодавства, яке прийняте після прийняття судового рішення.
Позивач ОСОБА_1 вважає, що за незалежних від нього причин, не зміг вчасно, в порядку КАС України, подати адміністративний позов на неправомірні дії головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оскільки з жовтня-листопада 2011 року він звертався з цього питання до органів Пенсійного фонду України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Адміністрації Президента України, Верховної Ради України, з метою поновлення своїх прав, після чого звернувся на протязі шести місяців в суд з позовом, у зв`язку з чим строк подачі адміністративного позову був пропущений з поважних причин.
Згідно ч. 3 ст. 51. (Строки перерахунку призначених пенсій) Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХП, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 (Виплата пенсії за минулий час) зазначеного Закону, нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, справу розглянути без його участі..
Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
08.07.2011 року прийнято Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011 року (Закон № 3668-VI), згідно ст. 2 якого, максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року. Обмеження пенсії не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії встановленим цим Законом. Виплата пенсії здійснюється без індексації та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії встановленого цим Законом.
Позивач неодноразово звертався в органи ПФУ щодо невиконання рішення суду, а також в Окружний адміністративний суд міста Києва із заявою про роз`яснення судового рішення. Своєю Ухвалою в Окружний адміністративний суд міста Києва виніс роз`яснення, про те що із загальних засад Кодексу адміністративного судочинства України випливає, що в разі визнання судом рішення суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, державний орган, до компетенції якої віднесено розгляд спірного питання, не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, визнане судом протиправним.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, «Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод є головним обов`язком держави».
Згідно із ст. 8 Конституції України, «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно із ст.ст. 4, 7 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», позивач є інвалідом війни 3-ї групи - ветераном війни.
Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ст. 64 Конституції України, можуть бути встановлені окремі обмеження прав і свобод громадян, але лише в умовах воєнного або надзвичайного стану.
Згідно ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
У зв`язку з цим, обставини, встановлені судовими рішеннями, зокрема, Голосіївським районним судом м. Києва від 07.05.2009 року, апеляційним судом м. Києва від 04.05.2011 року, 17.05.2011 року щодо перерахування та виплати позивачупенсії як інваліду війни 3-ї групи, не підлягають доказуванню при винесенні рішення при розгляді іншої справи.
Новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений Законом № 3668-VI не поширюється на пенсіонерів, яким призначена пенсія до набрання ним чинності, а тому до даних спірних правовідносин слід застосовувати норми закону (в редакції до набрання чинності Закону № 3668-VI), оскільки редакція цього закону звужує права позивача в частині розміру нарахування пенсії. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2013 року (справа № 21-445а13).
Відповідно до ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну правову норму. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Згідно ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права людини є невідчужуваними та непорушними.
Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни України мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
В п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», зазначено що відповідно до ст.ст. 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, які скасовують конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод.
Згідно із ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлене інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Суд вважає що, позивач за незалежних від нього причин, не зміг вчасно, в порядку КАС України, подати адміністративний позов на неправомірні дії головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оскільки тривалий час він звертався з цього питання до органів Пенсійного фонду України, Міністерства юстиції України, Адміністрації Президента України, Верховної Ради України, з метою поновлення своїх прав, після чого звернувся на протязі шести місяців в суд з позовом, у зв`язку з чим строк подачі адміністративного позову позивачем був пропущений з поважних причин.
Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача підлягають задоволенню. При цьому, суд не приймає тверджень відповідача про відсутність законних підстав для здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії, оскільки ці твердження повністю
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 19, 71, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати протиправними дії головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії без обмежень починаючи з 01 жовтня 2011 року із розрахунку 100% грошового забезпечення з усіма видами підвищення та надбавок до пенсії;
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві, перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01 жовтня 2011 року пенсію без обмежень із розрахунку 100% грошового забезпечення, згідно довідки Київського міського військового комісаріату від 25 червня 2013 року № 123320, (вихідний КМВК № 3366 від 25.06.2013 року) з усіма видами підвищення та надбавок до пенсії, у тому числі додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії- 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з її фактичного розміру та проведених виплат, а також підвищення пенсій, установлених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року № 355 Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» збільшивши основний розмір пенсії з 01 липня 2012 року на 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13,21, і 36 Закону, з 01 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 01 січня 2013 року до 35 відсотків;
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві, відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати з 01 жовтня 2011 року частини грошових доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами які не були присутніми в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отриманні копії постанови.

Суддя: С.В. Ладиченко