Справа № 754/12167/16-а
Суддя: Шевчук О. П.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/616/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Шевчука О.П.

при секретарі Бойко Т.О.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона працює на державній службі з 2001 року та має загальний трудовий стаж більше 39 років.

По досягненню пенсійного віку - 57 років 6 місяців позивач звернулась до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про призначення пенсії за віком у відповідності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивачу нараховано пенсію в розмірі 7 959 грн. 57 коп. однак її виплат здійснено не було.

27 липня 2016 року на адресу позивача надійшов лист Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, відповідно якого їй припинено виплату пенсії за віком призначену відповідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки на даний час вона працює на посаді державного службовця.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача , посилаючись на те, що до неї не можуть застосовуватись норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким припинено виплату спеціальних пенсій, оскільки Прикінцевими положеннями зазначеного Закону встановлено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону про призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про державну службу»

Оскільки на 01 червня 2015 року такі закони не прийнято, позивач вважає дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії неправомірними.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених у заяві підстав, просить суд її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що дії відповідача є правомірними, а позов ОСОБА_1 - необґрунтованим.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі та дослідивши письмові докази суд встановив наступне.

Позивач у справі перебуває на пенсійному обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та їй призначена пенсія за віком (а.с. 15, 16).

При цьому ОСОБА_1 продовжує працювати та перебуває на державній службі (а.с. 9 - 13).

Листом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 27.07.2016 року за № 7756/09/1-884 позивача повідомлено про припинення виплати пенсії на час роботи на посаді державного службовця (а.с. 14).

Зазначене рішення відповідача обґрунтоване тим, що 02.03.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким внесені зміни до окремих положень ряду Законів щодо порядку виплат пенсій працюючим пенсіонерам та виплат пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Зазначеним Законом зокрема встановлено припинення до звільнення з роботи виплату пенсій особам, які працюють і пенсія яких призначена відповідно Закону України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу» та інших.

Рішення відповідача про припинення виплати пенсії позивачу є таким, що ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Так, 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02 березня 2015 року, яким абзац другий частини першої статті 47 замінений п'ятьма абзацами такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 1 січня 2016 року пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення".

«Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 1 січня 2016 року пенсії, що призначаються відповідно до цього Закону, виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку)».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII покладено обов'язок на Кабінет Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З аналізу наведених положень Закону № 213-VIII слідує, що підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», при цьому не має значення, чи набула особа таке право чи ні.

Щодо доводів позивача про те, що станом на 01 червня 2015 року законодаство про призначення всіх пенсій і з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення ряду оіб, в тому числі позивача, слід зазначити наступне.

На час розгляду справи на виконання пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII щодо призначення пенсій (у тому числі спеціальних) до 1 червня 2015 року відповідний Закон не прийнято.

У зв'язку з цим з 1 червня 2015 року втрачають чинність норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються. Особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія має призначатись відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому слід враховувати, що до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка регламентує загальний порядок виплати пенсії, Законом № 213-VIII внесено аналогічні зміни щодо обмеження виплати пенсії у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у випадку перебування цих пенсіонерів на державній службі.

Пункт 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII не містить застережень щодо поновлення виплати пенсії у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувані дії відповідача грунтуються на нормах чинного законодавства, а тому позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8-13, 18,19, 104 - 106 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Суддя