Справа № 818/1096/16
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 р.Справа № 818/1096/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Пянової Я.В. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання: Городової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2016р. по справі № 818/1096/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" (далі по тексту - позивач, ТОВ "ВКК "Електрифікатор") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах (далі по тексту - відповідач, ДПІ у м. Сумах) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-21953-17 від 16.08.2016 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 55277,74 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2016р. адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" до Державної податкової інспекції у м. Сумах про визнання протиправною та скасування вимоги було задоволено.

Визнано протиправною та скасовано вимогу Державної податкової інспекції у м. Сумах про сплату боргу (недоїмки) №Ю-21953-17 від 16.08.2016.

Відшкодовано товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна компанія "Електрифікатор" () витрати зі сплати судового збору в сумі 1378,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м. Сумах ().

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2016р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Просить розглянути справу без їх участі.

Позивач надав заперечення на апеляційну скаргу, виклав свій погляд на обставини справи, зазначивши, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, в зв'язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2016р. без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 15.12.2016 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у м. Сумах було винесено вимогу № Ю-21953-17 від 16.08.2016 про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 55277,97 грн. (а.с.9).

Підставою для винесення оскарженої вимоги слугувала недоїмка в сумі 55277,74 грн. за даними інтегрованої картки платника податків з єдиного внеску (а.с.37).

17.06.2016 до ДПІ у м. Сумах позивачем було подано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за травень 2016 року на суму 35779,73 грн. (а.с.10-16).

18.07.2016 до ДПІ у м. Сумах позивачем було подано звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за червень 2016 року на суму 37891,17 грн. (а.с.17-20).

Сплачені суми єдиного внеску на суму 8981,67 грн. за платіжним дорученням №228 від 06.05.2016 (а.с.21), на суму 547,80 грн. за платіжним дорученням №234 від 13.05.2016 (а.с.26) та на суму 225136,35 за платіжним дорученням №247 від 18.05.2016 (а.с.25).

Сплата коштів здійснювалася через ПУАТ «Фідобанк».

Однак 20.05.2016 стосовно ПУАТ «Фідобанк» було введено тимчасову адміністрацію, усі рахунки цієї банківської установи заблоковано, у зв'язку з чим переказ грошей на виконання платіжного доручення № 247 від 18.05.2016 на суму 225136,35 грн. не було завершено і вказана сума не надійшла за призначенням до бюджету.

Обставини, повязані з введенням 20.05.2016 тимчасової адміністрації підтверджуються листом ПАТ «Фідобанк» від 01.06.2016 року № 2-3/33-ВА-ОГ (а.с. 42).

Про фактичну сплату єдиного соціального внеску за травень 2016 року у відповідності до платіжного доручення № 247 від 18.05.2016 на суму 225136,35 грн. позивач повідомив ДПІ у м. Сумах листом № 12-05/16 від 26.05.2016 та надав копії платіжних доручень (а.с.22).

При цьому, варто зауважити, що залишок коштів на рахунках позивача в ПУАТ «Фідобанк» був достатнім для виконання вищенаведеного платіжного доручення, що підтверджується випискою (а.с. 41).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач виконав свій обов'язок по сплаті єдиного внеску у відповідності до норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а тому у ДПІ у м. Сумах не було правових підстав для виставлення вимоги про повторну сплату позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 55277,74 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України податковий борг, це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно із п.1.24, п. 1.29 ст. 1, п. 8.1 ст. 8, п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-111 від 5 квітня 2001 року переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Платіжна система, це платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов'язковою функцією, що має виконувати платіжна система. Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно з п. 2.14 «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої 21.01.2004 року Постановою Правління Національного банку України № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976, Банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов'язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня». Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту «Дата надходження», який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення.

Трансакція зі сплати податків через банківську установу включає в себе наступні елементи:; сплата податку відповідно до ст. 38 Податкового кодексу України, в якій приймає участь платник податку шляхом ініціювання банківського переказу - вказане ініціювання було здійснене позивачем про що свідчить відмітка фінансової установи на платіжному дорученні від 18.05.2016р. (а.с. 25); переказ грошових коштів на рахунки, зазначені у платіжному дорученні - здійснюється фінансовою установою без участі ініціатора платежу; зарахування грошових коштів здійснюється відповідним управлінням казначейською службою здійснюється також без участі ініціатора платежу.

На підставі вищевикладеного, колегія судів робить висновок, що позивач виконав вимоги діючого законодавства зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування виходячи з того, що на момент ініціювання платежу на рахунку позивача були наявні грошові кошти у достатньому розмірі, і платіжне доручення було прийняте до виконання фінансовою установою, в якій обслуговується платник податку, реквізити отримувача коштів були зазначенні в платіжних дорученнях, вірно. Тобто, всі вказані умови були виконані при перерахуванні сум єдиного соціального внеску у сумі 225136,35 грн. платіжним дорученням № 247 від 18.05.2016р.

Крім того, колегія судів вважає, що посилання апелянта на лист уповноваженої особи фонду гарантування вкладів ПУАТ «Фідобанк» від 26.07.2016р. не є належним доказом несплати податку позивачем, так як вказаним листом підтверджується факт ініціювання банківського переказу позивачем, та зазначено що переказ грошових коштів на рахунки, зазначені у платіжному дорученні № 247 від 18.05.2016р. не здійснено банком 18.05.2016р., та 19.05.2016р. (до прийняття рішення Національним банком України №8 «Про віднесення ПУАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» від 20.05.2016р.) з підстав недостатності коштів на кореспондентських рахунках ПУАТ «Фідобанк», тобто, листом підтверджується, що позивачем ОСОБА_1 виконано всі умови зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Також, твердження апелянта щодо повернення банком без виконання платіжного дорученням № 247 від 18.05.2016р. не відповідає фактичним обставинам, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 247 від 18.05.2016р., на зворотному боці якого, в разі повернення платіжного доручення без виконання, згідно п.2.15 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженій постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004р.: банк робить напис про повернення документа без виконання (з обов'язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно- правового акта Національного банку, який порушено) та зазначає дату його повернення (це засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку).

Також, відповідно до п.1.26 глави І розділу III «Положення про виведення неплатоспроможного банку з рину» затвердженого рішенням виконавчої дирекцій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012р. № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012р. за № 1518/21893, під час виконання своїх повноважень Фонд або уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію у разі делегування їй повноважень: не пізніше п'ятого робочого дня, починаючи з дня свого призначення, має повернути клієнтам, з якими укладені договори про касово-розрахункове обслуговування, розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини неплатоспроможного банку, але платіжне доручення № 247 було надане до банку 18.05.2016р. та прийняте банком до виконання, тимчасова адміністрація в ПУАТ «Фідобанк» була введена 20.05.2016р., листом (копія якого є в матеріалах справи) від 01.06.2016р. ПУАТ «Фідобанк» лише повідомив позивача, що в банку введена тимчасова адміністрація, при цьому про повернення платіжного доручення № 247 від 18.05.2016р. без виконання же зазначено, як і не надано самого платіжного доручення з відміткою про повернення без виконання. Крім того, ніде не зазначається, яким чином було здійсненне таке повернення, та як про це повідомлено (чи не повідомлено) позивачу.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2016р. по справі № 818/1096/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4

Повний текст ухвали виготовлений 20.12.2016 р.