Справа № 806/2275/16
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"21" грудня 2016 р. Справа № 806/2275/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представників позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "07" листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на лаквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи ОСОБА_5, третя особа: Акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи ОСОБА_5, третя особа - АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії, з підстав визначених п.1 ч.1 ст.109 КАС України.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати, направивши справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_5 щодо відмови акцептувати та внести зміни до акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та Кредит", включивши його вимоги, як таких, що підлягають задоволенню згідно до четвертої черги у порядку, встановленому чинним законодавством та зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за його рахунок як таких, що підлягають задоволенню згідно до четвертої черги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву належить розглядати в порядку не адміністративного, а господарського судочинства, про що свідчить практика Верховного Суду України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктами 4, 6 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Пунктом 1 частини 2 цієї ж статті встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Наведене положення кореспондується з приписами частини 2 статті 4 цього ж Кодексу.

Суд вірно вказав, що кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

З позовної заяви вбачається, що предметом оскарження є протиправне, на думку позивача, рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_5 щодо відмови акцептувати та внести зміни до акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Встановлено, що відповідно до постанови правління Національного банку України від 17.12.2015 року №898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит"" Фондом гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" з 18.12.2015 року по 17.12.2017 року.

Частиною 3 статті 2 Закону України від 14.05.1992 року №2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України від 07.12.2000 року №2121-ІІІ "Про банки і банківську діяльність" визначено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 2 Закону України від 23.02.2012 року №4452-VІ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, суд вірно зазначив, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 16.02.2016 року (справа №21-4846а15) та від 15.06.2016 року (справа №826/20410/14), яка в силу статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою до застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для оскарження протиправного рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_5 щодо відмови акцептувати та внести зміни до акцептованих вимог кредиторів АТ "Банк "Фінанси та Кредит", включивши вимоги ОСОБА_3, як таких, що підлягають задоволенню згідно до четвертої черги у порядку, встановленому чинним законодавством та зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_5 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_3, як таких, що підлягають задоволенню згідно до четвертої черги у порядку, встановленому чинним законодавством, законом встановлено інший, ніж передбачено Кодексом адміністративного судочинства України, порядок судового оскарження.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. У відповідності до вимог частини 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи заявлені в позовній заяві вимоги та характер спірних правовідносин, суд дійшов правильного висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а тому вказані обставини є підставою для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, у відповідності до п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу прийнято з додержанням вимог закону, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 залишити без задоволення, ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "07" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" грудня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

ОСОБА_6 м. Житомир, ОСОБА_7, 28

- ,