Справа № 804/9183/15
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 серпня 2016 р. Справа № 804/9183/15

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Гончарової Ірини Анатоліївни,

при секретарі Меркулові В.Д.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче обєднання «Созидатель» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 19.11.2013 надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче обєднання "Созидатель" (далі - ПАТ "НВО "Созидатель") до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі ДПІ у Кіровському районі м.Дніпропетровська) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2013 ПАТ "НВО "Созидатель" відмовлено в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову - без змін .

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 24.02.2015 у постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2014 скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Від представника ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська 17.04.2015 надійшло клопотання затвердити примирення сторін у справі у звязку із досягненням податкового компромісу відповідно до підрозділу 9 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та закрити провадження у справі про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.08.2013 № НОМЕР_1 у сумі 5116,5 грн. та податкового повідомлення-рішення від 06.08.2013 № НОМЕР_2 в частині у сумі 951608,38 грн., підкресливши, що з урахуванням вимог Податкового Кодексу України та Наказу ДФС України від 17.01.2015 №13 сума податку на прибуток, на яку може застосовуватися податковий компроміс по податковому повідомленню-рішенню № від 06.08.2013 складає 951 608,38 (у т.ч. за основним платежем 634 405,59 грн., штрафна санкція 317 202,79 грн.).

Також від представника позивача 17.04.2015 надійшла заява про закриття провадження у справі в повному обсязі у звязку з досягненням податкового компромісу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2015 провадження у справі № 804/4150/15 закрито. Однак, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2015 року скасовано, а справу направлено до Дніпропетровсього окружного адміністративного суду для продовження розгляду, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини, за якими закриття провадження по справі можливе у повному обсязі на всі позовні вимоги або у частині позовних вимог. Суд першої інстанції, закриваючи провадження по справі у повному обсязі, не перевірив обставини щодо узгодженості примирення та відсутності порушень інтересів ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області. Суд першої інстанції не дав оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами у звязку із зверненням позивача із заявою про досягнення податкового компромісу.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлене клопотання та просив закрити провадження у справі з огляду на примирення сторін у справі у звязку із досягненням податкового компромісу в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання про затвердження примирення сторін у звязку із досягненням податкового компромісу та просив закрити провадження у справі про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.08.2013 № НОМЕР_1 у сумі 5116,5 грн. та податкового повідомлення-рішення від 06.08.2013 № НОМЕР_2 в частині у сумі 951608,38 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити, виходячи з наступних підстав.

Посадовими особами відповідача проведено позапланову виїзну перевірку ПАТ "НВО "Созидатель" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2012р. по 31.12.2012р. За результатами перевірки складено акт перевірки №100/222/13416334 від 22.07.2013 року (далі - акт перевірки) (т.1 а.с.20-45)

Перевіркою встановлено наступні порушення: п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135, п.137.10 ст.137 Податкового Кодексу України - в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 1 317 917грн.00коп., у т.ч. 3 кв. 2012р. 3 755грн. 00коп., 4 кв. 2012р. 1 314 162грн. 00коп. при оподаткуванні операцій з ТОВ "Криворізький маслоекстракційний завод" по придбанню макухи соняшника та з ТОВ "Дніпроолія" (комісіонера), пов'язаних з подальшою реалізацією макухи на експорт; п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 3 411грн. 00коп., у т.ч. у серпні 2012р. на суму ПДВ 1 785грн., у липні 2012р. 1 626грн., при оподаткуванні операцій з ТОВ "Ферріт-Д" по придбанню труб азбестоцементних, муфт азбестоцементних та поліпропіленових; абз.23 п.1.2, ч.2 п.2.2, п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.04 № 637 (із змінами та доповненнями), ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг"; п.51.1 ст.51 Податкового кодексу України підприємство не відобразило в податковому розрахунку за формою-1 ДФ за період, що перевірявся, виплату доходу фізичним особам-підприємцям.

За результатами перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 від 06.08.2013р. (т.1 а.с.18,19).

Разом з тим, 03.04.3015 р. позивачем подано до ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська заяву про досягнення податкового компромісу по податку на додану вартість та податку на прибуток в порядку п. 7 підрозділу 92 розділу ХХ Податкового кодексу України по податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 від 06.08.2013р. (т. 3 а.с.104).

Платіжними дорученням № 571 від 08.04.2015 р. позивачем сплачена сума податкового компромісу (5% від суми зобов'язань) в розмірі 170,55 грн. та платіжними дорученням № 572 від 08.04.2015 р. позивачем сплачена сума податкового компромісу (5% від суми зобов'язань) в розмірі 65 895,85 грн. з призначенням платежів «платіж з податкового компромісу згідно акту перевірки №100/222/13416334 від 22.07.2013 року» (т.3 а.с.100-101).

Посадовими особами відповідача прийнято рішення, оформлене листом №7774/10/22-05 від 16.04.2015, відповідно до якого ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області погоджується із застосуванням процедури податкового компромісу відносно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 у повному обсязі та відносно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_2 частково на суму 956 724,8 грн.(з урахуванням штрафної санкції). По податку на прибуток податковий компроміс не досягнуто частково у зв'язку з невідповідністю податкового зобов'язання по податку на прибуток умовам податкового компромісу, передбаченим Податковим кодексом України та Наказом ДФС України від 17.01.2015 №13 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо особливостей уточнення податкових зобовязань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу», а надалі Методичні рекомендації (податкове зобов'язання визначено в результаті заниження позивачем доходів).

Даючи оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами у звязку із зверненням позивача із заявою про досягнення податкового компромісу, перевіривши обставини щодо узгодженості примирення та відсутності порушень інтересів ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська, суд зазначає, що відповідно до п.1 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

За приписами п. 2 цього підрозділу сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується.

Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Як встановлено п. 7 цього підрозділу процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Згідно з п. 8 податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Відтак, жодною нормою Податкового кодексу України щодо регулювання процедури податкового компромісу не встановлено приписів про застосування процедури податкового компромісу виключно до грошового зобов'язання, визначеного у зв'язку з заниженням витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та незастосування такої процедури до податкового зобов'язання з податку на прибуток, визначеного в результаті завищення платником податків доходів.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що в даному випадку він діяв у відповідності до вимог абзацу 2 підпункту 2.1 пункту 2 Методичних рекомендацій, оскільки Закон є вищим за своєю юридичною силою, а існування колізії між положеннями Закону та Методичних рекомендацій, трактується у бік застосування законодавчого акту, який має вищу юридичну силу, тобто Закону, який взагалі не передбачає можливість відмови податкового органу у застосуванні податкового компромісу.

Щодо посилань Відповідача на Методичні рекомендації, суд також зазначає, що такі рекомендації не зареєстровано в Міністерстві юстиції України, а отже не мають юридичної сили. Так, п.1.3 Розділу 1 Методичних рекомендацій передбачено, що Методичні рекомендації не встановлюють нових норм права, а носять виключно рекомендаційний та розяснювальний характер щодо єдиного розуміння процедури застосування податкового компромісу, зазначене положення знайшло своє відображення у листі Державної фіскальної служби України № 0/2/99-99-10-04-01-10 від 06.03.2015 року.

З урахуванням вищевказаних норм Податкового кодексу України та наданих до суду документів, компроміс у даній справі є досягнутим за зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями в повному обсязі.

Крім того, згідно п.51 Рішення ЄСПЛ у справі «ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що говорячи про «закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки»), №26449/95, пункт 54, від 09.11.1999 року). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП], №33202/96, пункт 109, ЄСПЛ 2000-І).

Згідно п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «ЩОКІН ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF SHCHOKIN v.UKRAINE) (Заяви №№ 23759/03 та 37943/06) судом констатовано, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії»(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], №36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V).

При цьому, за приписами пункту 11-2 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для примирення сторін на будь-якій стадії процесу є досягнення податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

В силу пункту 3 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо сторони досягли примирення.

З урахуванням примирення, яке відбулось між сторонами у зв'язку з досягненням податкового компромісу щодо сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, суд дійшов висновку, що провадження у даній справі слід закрити.

Керуючись статтями 133, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №804/9183/16 за позовом Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче обєднання "Созидатель" до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Розяснити позивачу, що згідно ч.3 ст.157 КАС України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням субєкта владних повноважень і він не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено рол можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то пятиденний строку на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 15.08.2016 року.

Суддя ОСОБА_3