Справа № 334/2656/16-а
Суддя: Дубина Л. А.
Дата ухвалення: 2016-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 07.11.2016
Справа № 334/2656/16-а
Провадження № 2-а/334/158/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Нестеренко Ю.І, за участю адвоката ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, 3-тя особа ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання рішення протиправним та його скасування, зобовязання призначити йому пенсію з 09.02.2016 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 22.04.2016 року він звернувся до УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки досяг 55 років та мав загальний стаж роботи більше 28 років, з них більше 12 років 6 місяців стаж за Списком №2.

Незважаючи на викладене, у призначенні пенсії йому було відмовлено рішенням засідання Комісії для розгляду питань, повязаних з призначенням та виплатою пенсій управління ПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя від 11.04.2016 року № 11, з підстав відсутності необхідного стажу роботи по Списку № 2, підтвердженого документами.

Позивач вважає, що вказане рішення прийнято відповідачем усупереч чинному законодавству, ґрунтується на безпідставних мотивах і не відповідає критеріям правомірності рішення субєкта владних повноважень, визначеним у ч. З ст. 2 КАС України, тому просить суд визнати його протиправним та скасувати, зобовязати призначити та виплачувати йому пенсію за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.02.2016 року.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити на підставах, вказаних у позові та із врахуванням наданих пояснень у судових засіданнях, показів свідків, письмових доказів.

Представник відповідача надала суду письмові заперечення від 09*06.2016 року №4405/12 та в судових засіданнях вказувала на відсутність підстав для задоволення позову, правомірність дій відповідача обґрунтовувала відсутністю підтвердження документами пільгового стажу за Списком №2 за період з 14.07.1981 року по 17.04.1989 року, посилалась на норми Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, Порядку . підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, позовні вимоги не визнала, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний звязок у сукупності, дійшов до наступних висновків,

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших субєктів при здійсненні нимивладних управлінських функцій на основі законодавств, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. З ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх .обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У Рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Предметом розглядуваного позову є оскарження рішення пенсійного органу про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії з підстав відсутності довідки підприємства, підтверджуючої і Як його пільговий стаж за період роботи з 14.07.1981 року по 17.04.1989 року та, відповідно, відмови у зарахуванні цього періоду до пільгового стажу за Списком № 2.

Згідно із п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено умови призначення пенсій за віком, зокрема необхідний вік для чоловіків - 60 років.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року не менше 25 років і 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

22.04.2016року ОСОБА_2 звернувся до управління ПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя із встановленого зразка заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, трудовою книжкою та довідками уточнюючими пільговий стаж.

ОСОБА_2 народився 08.02.1961 року, тобто на час звернення за призначенням пенсії він досяг віку 55 років.

Загальний стаж позивача не є спірним та складає 28 років 10 місяців 2 дні, що визнається відповідачем в оскаржуваному рішенні.

З мотивувальної частини оскаржуваного рішення вбачається, що УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя до пільгового стажу позивача за Списком №2 зараховує лише 7 років 23 дні за періоди його роботи з 20.07.1978 року по 13.04.1979 року та з 04.08.2008 року по 27.12.2010 р. виконання позивачем іншої роботи, а ніж за професією електрозварника ручної зварки не міститься.

Крім того, у особовій картці позивача міститься інформація про отримання ним за спірний од роботи додаткової відпустки за роботу у шкідливих умовах із поступовим її збільшенням за єн рік роботи у таких умовах, оскільки професія електрозварника ручної зварки міститься в (Розділі «Зварювальні роботи» Списку виробництв, цехів, професій і посад з шкідливими умовами д, робота в яких дає право на додаткову відпустку і скорочений робочий день, затвердженому Постановою Держкомпраці СРСР і Президії ВЦРПС від 25.101974 р N 298 / П-22.

Згідно із ч. 1 ст. 69 доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на гаві яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і речення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що працював разом з позивачем на яйці №4 у ОСОБА_4 ремонтно-будівельному спеціалізованому управлінні треста «Укрцветметремонт» у період з 28.03.1984 року по 17.04.1989 року, та підтвердив, що за цей од позивач працював на одному і самому робочому місці, виконував роботи за професією електрозварника ручної зварки.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що у період з 14.03.1985 року по 17.04.1989 року іював разом з позивачем на дільниці №4 у ОСОБА_4 ремонтно-будівельному спеціалізованому управлінні треста «Укрцветметремонт». Йому відомо, що за період спільної з позивачем роботи, позивач працював за професією електрозварника ручної зварки та робочого я не змінював, роботи проводились у шкідливих умовах.

При цьому представником позивача суду були надані копії первинних документів, що підтверджують пільговий стаж свідків у вищевказані спільні з позивачем періоди роботи, зокрема і карток обліку відпрацьованого робочого часу на гарячих ділянках робіт і на роботах з шкідливими умовами праці при виконанні ремонтів обладнання печей і агрегатів на підприємствах кольорової металургії № 1069 (постійного зберігання) ОСОБА_3 та ОСОБА_5, що підтверджують їх безпосередню зайнятість кожен робочий день на роботі із шкідливими умовами за вказані періоди, тому підстав вважати, що позивач у спірний період працював з неповним робочим днем не має.

Як вбачається з копій карток обліку відпрацьованого робочого часу на гарячих ділянках г і на роботах з шкідливими умовами праці, вони є документами постійного зберігання, але ставником третьої особи ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» не надано зів втрати або знищення карточок обліку робочого часу позивача у шкідливих умовах.

Відповідачем не надано доказів того, що він звертався до ПАТ «Запорізький виробничий іінієвий комбінат» з метою перевірки первинних документів позивача, на підставі яких шво встановити або спростувати наявність пільгового стажу позивача за Списком №2 у шй період.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, їй бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності ) рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, заперечуючи проти позову, відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що спірні періоди позивач працював з неповним робочим днем або за іншою професією, ніж та, що передбачена Списком №2.

Отже, відповідачем не представлено доказів правомірності ухвалення оскаржуваного, пня та доказів повного і обґрунтованого розгляду звернення позивача за призначенням пенсії.

Наведене свідчить, що відмовляючи позивачу у зарахуванні до його пільгового стажу за ком №2 спірних періодів роботи та у призначенні пенсії, відповідач діяв усупереч вимогам т. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади зобовязані діяти лише на аві, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При зарахуванні спірного періоду роботи з 14.07.1981 року по 17.04.1989 року, що складає гів 9 місяців 4 днів, разом із 7 роками 23 днями пільгового стажу за Списком №2, з урахуванням навчання за спеціальністю з 01.09.1976 року по 07.07.1978 року та військової служби.

З мотивувальної частини оскаржуваного рішення вбачається, що УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя до пільгового стажу позивача за Списком №2 зараховує лише 7 років за періоди його роботи з 20.07.1978 року по 13.04.1979 року та з 04.08.2008 року по 27.1: року з урахуванням періодів навчання та військової служби, про що також відповідач вказує в своїх письмових запереченнях.

При цьому спірним є період роботи позивача з 14.07.1981 року по 13.04.1989 р ОСОБА_4 ремонтно-будівельному спеціалізованому управлінні треста «Укрцветметре за професією електрозварника ручної зварки, що складає 7 років 9 міс. 04 дні, який відповідач відмовляється зараховувати з підстав відсутності довідки, передбаченої п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової кі або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від серпня 1993 р. № 637.

Професія електрозварника ручної зварки включена до Розділу XXXII «Загальні прої Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173.

Спірний період роботи, який позивач просить зарахувати до його пільгового ста: Списком №2, був відпрацьований ним до 21.08.1992 року.

Оскільки «Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердь постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 р. № 442, набув чинності з 21.08.1992 до цього часу атестація робочого місця не потребується.

Правонаступником підприємства, на якому у спірний період працював позивач ОСОБА_4 ремонтно-будівельного спеціалізованого управління тресту «Укрцветметремонт» ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», що підтверджується його довідкою 09.02.2016 року №011-0128.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідає і зміст пункту 1 Порядку підтвердження наявного труд стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, з з яким основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Оскільки виключно законами визначаються умови, норми та порядок пенсіі забезпечення, із огляду пріоритетності законів над підзаконним актами, нормативно-правовиі яким є Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, не може перешкоджати або встановлювати додаткові умови для визначення права на пенсію.

Професія, за якою працював позивач міститься у Розділі «Загальні професії» Списку тому для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення додатково встановлювати у роботи, за якими працював позивач необхідності не має, оскільки Розділи Списків «Загальні професії» застосовуються на всіх підприємствах і в організаціях, де провадяться рої передбачені в цих розділах і підрозділах Списків, незалежно від того де вони працюють: на за транспорті, текстильній фабриці, про що вказується у Розясненнях Міністрества соціального захисту населення України, Міністерства праці України «Про порядок застосування Списків 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільг умовах» від 10.05.1994 року № 01-3/406-02-2 та відповідних розясненнях Державного ком: СРСР по труду та соціальним питанням від 23.02.1991 року.

Відтак, у звязку із відповідністю найменування професії, за якою працював позивач вказана у його трудовій книжці, із професією, вказаною у Розділі «Загальні професії» Списку пільговий стаж позивача в першу чергу підтверджується записами в трудовій книжці.

Записами № 5-7 у трудовій книжці ОСОБА_2, копія якої міститься у матеріалах справи підтверджується що з 14.07.1981 року по 17.04.1989 року він працював у Дніпровий ремонтно-будівельному спеціалізованому управлінні треста «Укрцветметремонт» за професією електрозварника ручної зварки.

Довідкою ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про заробітну п позивача від 09.02.2016 року № 011-0128 підтверджується факт стабільного отримання заробітної плати у спірний період роботи, що свідчить про відсутність простоїв, неритмічної роботи підприємства та відсутність відпусток без збереження заробітної плати більш ніж ЗО на рік.

При зарахуванні спірного періоду роботи з 14.07.1981 року по 17.04.1989 року, що складає 7 років 9 місяців 4 днів, разом із 7 роками 23 днями пільгового стажу за Списком №2, з урахуванням навчання за спеціальністю з 01.09.1976 року по 07.07.1978 року та військової служби з 06.05.1979 року по 03.06.1981 року, які враховуються до пільгового стажу, що відповідач визнає, разом пільговий стаж ОСОБА_2 за Списком № 2 складатиме 14 років 9 місяців 27 днів, тобто стаж достатній для призначення пенсії у відповідності до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 55 років.

У відповідності до положень ст. 45 закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком позивачу мала бути призначена з дня наступного за днем набуття пенсійного віку, тобто з 09.02.2016 року, оскільки за її призначенням він звернувся у трьохмісячний строк з дня набуття відповідного права.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає встановленим у ч. З ст. 2 КАС України критеріям визначення правомірності рішень субєктів владних повноважень, є протиправним та має бути скасовано, позовні вимоги ОСОБА_2 про зобовязання зарахувати відповідний період його роботи до пільгового стажу за Списком № 2, призначення та виплату йому пенсію за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.02.2016 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі до ч. 1, п. 1 ч. З ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 551,20 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету, які підлягають стягненню на його користь саме з Державного бюджету України, а не відповідача.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 4, ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ч. 4 ст. 9, ст. ст. 10, 11, 18, ч. 1 ст. 41,71, 72, ч. 4 ст. 122, 158, 163, КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя від 25.04.2016 року № 13 про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправним та його скасувати.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 витрати на оплату судового збору у сумі 551,20 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання мотивованої постанови суду.

Суддя: Дубина Л. А.