Справа № 802/1977/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 грудня 2016 р. Справа № 802/1977/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Калинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2016 року Калинівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі Калинівська ОДПІ) звернулась до суду з адміністративним позовом, у якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1Р.) заборгованість з єдиного податку в сумі 1557,60 грн.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, заявлені позовні вимоги повністю підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання на виклик суду не з'явилась, а надіслане їй повідомлення повернуте поштовим відділенням без виконання.

При цьому судом перевірено правильність адреси, яка зазначена у позовній заяві і на яку направлялись судові виклики, та з'ясовано, що вона повністю відповідає тим відомостям, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо місця проживання відповідача.

Частиною 11 статті 35 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. .

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене та враховуючи достатність наявних у справі доказів суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені позивачем доводи, суд доходить висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець зареєстрований Хмільницьким міськрайонним управлінням юстиції Вінницької області 02.09.2015 року (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), перебуває на податковому обліку у Калинівській ОДПІ та є платником єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 20% суми мінімальної заробітної плати (2 група).

За період з жовтня по грудень 2015 року ФОП ОСОБА_1 зобов'язана була вносити щомісячний платіж зі сплати єдиного податку в розмірі 243,60 грн., з січня по березень 2016 року у розмірі 275,60 грн.

Однак, згідно з карткою особового рахунку платника податків, станом на 31.03.2016 року за відповідачем рахується заборгованість з єдиного податку в сумі 1557,60 грн., яка виникла внаслідок несплати вищевказаних щомісячних платежів.

Надаючи оцінку правомірності звернення податкового органу з вимогами про стягнення спірної заборгованості, суд керується наступними мотивами.

В силу положень ст. 67 Конституції України, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України відповідач як платник податків зобов'язаний сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 291.4 ст. 291 ПК України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку. До другої групи належать фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1 500 000 гривень.

Згідно з п. 293.2 ст. 293 ПК України фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного податку у межах до 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного податку у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" станом на 01.01.2015 року розмір мінімальної заробітної плати складав 1218 грн., отже ставка єдиного податку 243,60 грн.

У 2016 році згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" станом на 01.01.2016 року розмір мінімальної заробітної плати складав 1378 грн., отже ставка єдиного податку 275,60 грн.

Платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця (п. 295.1 ст. 295 ПК України).

Пунктом 300.1 статті 300 ПК України передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до Податкового кодексу України за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідач ФОП ОСОБА_1 у встановлений законом строк добровільно не сплатив суму узгодженого грошового зобов'язання з єдиного податку в загальному розмірі 1557,60 грн., яка є предметом даного публічно-правового спору.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що на адресу ФОП ОСОБА_1 надсилалась податкова вимога форми "Ф" № 20336-02 від 06.07.2016 року на суму 2384 грн. З того часу сума податкового боргу змінилась та не була погашена повністю.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність у податкового органу права на стягнення податкового боргу за цим позовом.

Відповідно до положень статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ст. 86 КАС України).

Вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а відтак підлягають задоволенню шляхом стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу з єдиного податку в сумі 1557,60 грн. Водночас суд зауважує, що визначення джерел погашення такого боргу та вжиття передбачених законом заходів до його стягнення з відповідача належить до компетенції контролюючого органу.

В силу положень ч. 4 ст. 94 КАС України сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податковий борг зі сплати єдиного податку в сумі 1557 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят сім) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало Павло Ігорович