Справа № 185/4940/16-а
Суддя: Боженко Л. В.
Дата ухвалення: 2016-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/4940/16-а
Провадження № 2-а/185/405/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2016 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Боженко Л.В. розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про включення часу відбування виправних робіт до трудового стажу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просить зарахувати йому до загального трудового стажу, час відбування кримінального покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи на шахті ім. «Героїв Космосу» Виробниче обєднання «Павлоградвугілля», правонаступником якого є ВСП «Шахтоуправління ім. Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з 21 травня 1991 року по 21 травня 1992 року включно.

Позов мотивовано тим, що 21 травня 1991 року позивач був засуджений вироком Павлоградського міського народного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 141 КК УРСР до виправних робіт строком 1 рік без позбавлення волі за місцем роботи з утриманням 15% заробітку в дохід держави. Призначене покарання він відбував працюючи підземним гірничим робітником 3 розряду з повним робочим днем у шахті, на шахті ім.. ОСОБА_2 ДХК «Павлоградвугілля», правонаступником якого є ВСП «Шахтоуправління ім.. ОСОБА_2 ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». На даний час позивач почав збирати документи для оформлення пенсії, у звязку з чим, звернувся до ВСП «Шахтоуправління ім.. ОСОБА_2» для отримання довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або записів у ній. Отримавши довідку дізнався, що йому не зараховано до загального стажу періоди роботи на шахті ім. Героїв Космосу з 21.05.1991 року по 21.05.1992 року, в той період коли він відбував покарання за вироком суду. 26.04.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак 05.05.2016 року йому було відмовлено у звязку з тим, що згідно ст. 103 Виправно-трудового кодексу України від 23.12.1970 р., яка діяла до 01.09.2001 р. час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, надала до суду заперечення на позов відповідно до змісту яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що статтею 103 Виправно-трудового кодексу України (в редакції, яка діяла на час відбування покарання) визначено, що час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці (ч. 1). При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України. З 01.09.2001 року Законом України «Про внесення змін до виправно-трудового кодексу України від 11.07.2001 р. внесено ряд змін та доповнень, а саме було встановлено, що згідно ст. 95 Виправно-трудового кодексу України від 23.12.1970 р., яка діяла до 01.04.2004 р., час відбування покарання у вигляді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого. До заяви про призначення пенсії заявником не було надано відповідного рішення суду, тому період відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі з 21.05.1991 р. по 09.03.1992 р. не зараховано до загального пільгового стажу.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 був засуджений вироком Павлоградського міського народного суду Дніпропетровської області від 21 травня 1991 року за ч. 1 ст. 141 Кримінального кодексу УРСР до одного року виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 15% заробітку на користь держави щомісячно. Позивач відбував покарання за місцем роботи на шахті ім. «Героїв Космосу» ДХК «Павлоградвугілля» працюючи підземним гірничим робітником з повним робочим днем в шахті.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача 26.04.2016 року з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 05.05.2016 року позивачу було відмовлено у зарахуванні періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волі з 21.05.1991 року по 09.03.1992 року до загального та пільгового стажу. (а.с. 14,15)

Відповідно до ст. 103 Виправно-трудового кодексу України, затвердженого Законом N 3325-VII від 23.12.1970 року, час відбування виправних робіт без позбавлення волі до загального і безперервного трудового стажу засудженого не зараховується, про що робиться запис у його трудовій книжці. При умові сумлінної роботи і зразкової поведінки в період відбування виправних робіт без позбавлення волі цей час може бути включений в загальний трудовий стаж особи, яка відбула покарання, на підставі рішення суду в порядку, встановленому кримінально-процесуальним законодавством України.

Положеннями ч. 4 ст. 95 Виправно-трудового кодексу України, якими регулювався порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт та які були чинні у період відбування позивачем виправних робіт визначалось, що час відбування покарання у виді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 чинного Кримінально-виконавчого кодексу України час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

Відповідно до Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, з набранням чинності цим Кодексом втрачає чинність Виправно-трудовий кодекс України, затверджений Законом N 3325-VII від 23.12.1970 року. Закони України та інші нормативно-правові акти до приведення у відповідність із цим Кодексом застосовуються у частині, що не суперечить цьому Кодексу.

Норма ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Тобто, дана стаття передбачає можливість застосування положень ч. 4 ст. 95 ВТК України.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також Закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Посилання відповідача, що на час відбування покарання діяли положення Виправно-трудового кодексу України, за якими виправні роботи не зараховувались до загального трудового стажу, суд вважає безпідставними, оскільки в даних спірних правовідносинах необхідно застосовувати положення Кримінально-виконавчого кодексу України, які діють на час звернення позивача до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, тобто на час виникнення спірних правовідносин. Суд вважає, що відповідач при розгляді заяви позивача і прийнятті рішення з цього приводу, виходячи з наявності загального набутого позивачем страхового стажу за даними трудової книжки, повинен був керуватись ст. 42 Кримінально-виконавчого кодексу України, а не положенням Виправно-трудового кодексу України.

Виходячи з вищевикладеного та зважаючи на принцип пріоритетності норм Закону прийнятого пізніше, суд вважає, що позивач має право на зарахування у загальний трудовий стаж час відбування ним покарання у вигляді виправних робіт за місцем роботи в період з 21 травня 1991 року по 21 травня 1992 року.

Виходячи з вищенаведеного позов ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про включення часу відбування виправних робіт до трудового стажу підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 6 -11, 71, 161, 163, 167 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про включення часу відбування виправних робіт до трудового стажу - задовольнити.

Зарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, час відбування виправних робіт без позбавлення волі за місцем роботи на шахті ім. «Героїв Космосу» Виробничого обєднання «Павлоградвугілля», правонаступником якого є Виробничо-структурний підрозділ «Шахтоуправління ім. «Героїв Космосу» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» з 21 травня 1991 року по 21 травня 1992 року, включно, до загального трудового стажу.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя Л.В. Боженко