Справа № 638/15582/16-а
Суддя: Грищенко І. О.
Дата ухвалення: 2016-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження 2 - А/638/577/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І. О.

за участю секретаря Самогньозд О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському (Ленінському) районі м. Харкова про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2016 року позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Харкова щодо відмови їй в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 року, у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 „Про упорядкування структури з заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" з наданої довідки від 10.06.2016 року № 1142/К-14, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, а рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова від 15.06.2016 р. № 73 - незаконним. Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова від 15.06.2016 р. № 73 щодо відмови їй в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 року. 3обов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 з 01.12.2015 р. у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 „Про упорядкування структури з заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" на підставі довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 10.06.2016 року № 1142/К-14 із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2006 році в розмірі 90 %.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що після встановлення їй інвалідності 2 групи загального захворювання, вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова та отримую пенсію по інвалідності, призначену відповідно до ЗУ "Про державну службу", яку мені призначено в розмірі 90 % від заробітної плати. 25.04.2016 року та 27.04.2016 року вона особисто зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з питання видачі їй довідки про «нову заробітну плату» згідно постанови Кабінету Міністрів України №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів" , яка набула чинності з дня опублікування - 15.12.2015 року та застосовується з 01.12.2015 року відповідно до пункту 6 постанови. Оскільки органи державної влади та органи місцевого самоврядування не мали чіткого механізму розрахунку і видачі довідок про "нову заробітну плату", тому довідку вона отримала лише 10.06.2016 року, та одразу звернулась до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова з заявою про перерахунок моєї пенсії як державного службовця у зв'язку з підвищенням з 1 грудня 2015 року заробітної плати державним службовцям на підставі довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 10.06.2016 року № 1142/К-14, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківської області. Рішенням Відповідача від 15.06.2016 р. № 73 їй відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки згідно з п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-УІІІ з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", „Про прокуратуру", „Про судоустрій і статус суддів" та ін. Вважає рішення відповідача протиправним, оскільки воно прийняте з порушенням норм чинного законодавства, отже є незаконним.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Уповноважений представник відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в Ленінському районі міста Харкова - Гончаров С.М., що діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Від начальника управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова Іванової А.Ю. до канцелярії суду надійшли заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначено, що УПФУ в Холодногірському (Ленінському) районі м. Харкова вважає позовні вимоги не обґрунтованими та просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ст. 33 ЗУ „Про державну службу" Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Суми матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально побутових питань вказаною статтею не передбачені. Згідно ст..37-1 ЗУ „Про державну службу" перерахунок пенсії державного службовця можливий у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Згідно ст.. 37 ЗУ „Про державну службу" визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.5 Прикінцевих положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" N 213- VIII від 02.03.2015 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу". "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус сул лій"- "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування". "Про дипломатичну службу". Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку з тим, що відповідний закон прийнято не було, з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена згідно ЗУ „Про державну службу". Оскільки поняття „норми пенсійного забезпечення" є родовим поняттям, то воно включає в себе як норми щодо „призначення" пенсій так і норми щодо „перерахунку" пенсій. Таким чином, нові спеціальні пенсії з урахуванням вищезазначених законів не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Також позивач у позові посилається на ст. 37-1 ЗУ „Про державну службу" в редакції 2006 року та просить здійснити перерахунок в розмірі 90%, але вказана норма на даний час є не чинною. Згідно ст. 37-1 ЗУ „Про державну службу" в редакції 01.05.2016 року, яка є чинною на даний час, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% від їхньої заробітної плати.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази надані в обґрунтування позову, дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судовим розглядом справи встановлено та не заперечується сторонами, що після встановлення позивачу ОСОБА_1 інвалідності 2 групи загального захворювання, вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Холодногірському (Ленінському) районі м. Харкова та отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до ЗУ "Про державну службу", яку їй призначено в розмірі 90 % від заробітної плати.

25.04.2016 року та 27.04.2016 року позивач особисто зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з питання видачі їй довідки про «нову заробітну плату» згідно постанови Кабінету Міністрів України №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів", яка набула чинності з дня опублікування - 15.12.2015 року та застосовується з 01.12.2015 року відповідно до пункту 6 постанови.

Оскільки органи державної влади та органи місцевого самоврядування не мали чіткого механізму розрахунку і видачі довідок про "нову заробітну плату", тому довідку позивач отримала лише 10.06.2016 року, та одразу звернулась до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова з заявою про перерахунок моєї пенсії як державного службовця у зв'язку з підвищенням з 1 грудня 2015 року заробітної плати державним службовцям на підставі довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 10.06.2016 року № 1142/К-14, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківської області.

15.06.2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в Холодногірському (Ленінському) районі м. Харкова прийнято рішення № 73, яким позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки згідно з п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-УІІІ з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", „Про прокуратуру", „Про судоустрій і статус суддів" та ін.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України». Згідно п. 11 цього Закону текст ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» викладений в такій редакції: Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України».

Порядок перерахунку пенсій державних службовців був урегульований пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій». А саме: у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України ( для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається у такому порядку:

1) працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, доданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

09.12.2015 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набула чинності з дня опублікування - 15.12.2015 р. та застосовується з 1 грудня 2015 року (відповідно до пункту 6 постанови).

Згідно з положеннями п. 3 постанови «у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено додатками 1-37, 431 , 432, 48-55 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів». (Офіційний вісник України, 2006 р. № 10, ст. 632).

Цією ж постановою виключений п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій».

Стаття 22 Конституції України визначає, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і Законом України «Про державну службу». Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Аналізуючи категорію «Звуження змісту прав і свобод», конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від11.10.2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: «Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні «показники» відповідальних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики (абз.5,6 пункту 4)».

Крім того, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005 року №5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками) роз'яснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України. Так, Конституційний Суд України вважає, що «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний Суд України зазначив, що «загальновизнаними є правила, згідно з якими сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».

У зв'язку із цим Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Таким чином, скасування п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» є скасуванням права позивача на перерахунок пенсії державного службовця, що порушує норму прямої дії - ст.22 Конституції України.

Рішення відповідача по справі прийнято у спосіб, який не відповідає ст. 22 Конституції України та ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», якою передбачено проведення перерахунку пенсій державних службовців.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ(на момент призначення пенсії) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

При цьому, внесені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08 липня 2011 року зміни до статті 37 Закону України "Про державну службу" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» передбачено, що якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає, або суперечить закону, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами при вирішенні питання про перерахунок пенсії державного службовця підлягає застосуванню Закон України «Про державну службу», а саме нормативні положення ст. 37-1 цього закону, які були діючими на момент виникнення у мене права на перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців з 01.12.2015 року.

Відповідно до п.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

- суд вирішує справи відповідно до Конституції та Законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

- суд застосовує інші нормативно - правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень п. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України «у разі невідповідності нормативно - правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу». У даному випадку вищу юридичну силу має Закон України»Про державну службу», яким передбачено проведення перерахунку пенсій державних службовців.

У зв'язку з тим, що Конституційним Судом України неодноразово розглядались питання обмеження прав і свобод людини, вважаю, що у суду не повинно бути сумнівів щодо невідповідності ст. 22 Конституції України скасування Кабінетом Міністрів України п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій».

Конституційний Суд України в п. 3 Рішення № 3-рп/2012 від 25.01.2012 р. констатував, що «суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно - правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, в тому числі нормативно - правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного Кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших Законів України».

Крім того, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005 року № 5-рп/2005 ( справа про постійне користування земельними ділянками) роз'яснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України. Так, Конституційний Суд України вважає, що «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані ( частина друга ), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод ( частина третя ).

Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна ( юридична або фактична ) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний Суд України зазначив, що «загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».

У зв'язку із цим Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Конституційний Суд України в своїх Рішеннях від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005, від 29.06.2010 р. № 17-рп/2010, від 22.12.2010 р. № 23-рп/2010, від 11.10.2011 р. № 10-рп/2011 неодноразово наголошував на тому, що громадяни мають бути впевненими в своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.

Згідно з приписами частини 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Конституція України має вищу юридичну силу, а закони і інші нормативно-правові акти повинні відповідати їй.

Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 15.05.1997 р. закріплює один із найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, в тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту ( абзаци 1 та 2 п.5 мотивувальної частини вказаного Рішення ).

Суть зворотної дії в часі законів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності тільки за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи ( абз.2 п.2 Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2000 КСУ від 19.04.2000 р.).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Щодо посилань відповідача на те, що починаючи з 01 червня 2015 року і до законодавчого врегулювання спеціальні пенсії не призначаються, а вже призначені - не перераховуються, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень п.5 «Прикінцевих положень» Закону №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до закону України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України.

З аналізу законодавчих норм вбачається, що вказана норма стосується призначення, а не перерахування вже призначених пенсій.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про державну службу», на її перерахунок у разі підвищення складових заробітної плати, в тому числі посадового окладу працюючих державних службовців

Разом із тим, на момент звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в Холодногірському районі м. Харкова за перерахунком пенсії, питання вищевказаного перерахунку пенсії чинним законодавством не врегульоване, в той час як в силу приписів статті 37-1 Закону України «Про державну службу» умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям повинні бути визначені Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи питання про застосування Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у часі, суд виходить з того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання відповідача на те, що згідно пункту 5 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01 червня 2015 року норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена відповідно до ЗУ «Про державну службу», не діють, суд вважає необґрунтованим, оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії, а не про призначення пенсії вперше.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Таким чином, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та задоволення позову про визнання дій відповідача протиправними, та зобов'язання перерахувати відповідачу пенсію державного службовця з 01.12.2015 року, у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», із збереженням проценту нарахування пенсії на момент його виходу на пенсію (90%) та виплатити її в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 11, 17, 69 - 71, 94, 159 - 163 КАС України, ст.ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу», постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним дії управління Пенсійного фонду України в Холодногірському (Ленінському) районі м.Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 року, у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 „Про упорядкування структури з заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" з наданої довідки від 10.06.2016 року № 1142/К-14, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, а рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова від 15.06.2016 р. № 73 - незаконним.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова від 15.06.2016 р. № 73 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015 року.

3обов'язати управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії державного службовця ОСОБА_1 з 01.12.2015 р. у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 „Про упорядкування структури з заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" на підставі довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 10.06.2016 року № 1142/К-14 із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію у 2006 році в розмірі 90 %.

Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: І.О.Грищенко