Справа № 165/2371/16-а
Суддя: Нєвєров І. М.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/2371/16-а
Номер провадження: 2-а/156/91/16
рядок статзвіту 2.19.6
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року смт Іваничі

Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Нєвєров І.М., розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до ст. 1832 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Іваничівського районного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії. Свій позов мотивує тим, що у відповідності до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком , незалежно від місця останньої роботи а) працівники , зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу робот із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченому абзацом першим цього пункту , але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Так як у нього більше трьох років пільгового стажу за Списком №1, тому 10 лютого 2016 року після досягнення ним 57 років, йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах. Постановою Іваничівського районного суду від 12.03.2016 року задоволено його адміністративний позов та зобов'язано Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити та виплачувати йому починаючи із 29 грудня 2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді без обмеження граничним розміром. 21 липня 2016 року йому було призначено та виплачено щомісячне грошове утримання судді у відставці за період із 29 грудня 2015 року по 21 липня 2016 року. Під час нарахування та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем було зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на розмір отриманої пенсії із 10 лютого 2016 року і в подальшому було припинено нарахування та виплату пенсії за віком. 22 серпня 2016 року отримав відмову у поновленні йому виплати пенсії за віком, яку мотивовано тим, що на підставі ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа має право на виплату одного виду пенсії. Оскільки йому було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, тому виплату пенсії було припинено та здійснено перехід на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Вважає , що відповідач безпідставно припинив йому виплату пенсії за віком, що стало підставою для звернення з позовом до суду. Просить визнати рішення відповідача неправомірним та зобовязати відповідача поновити і виплачувати йому пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з виплатою виниклої заборгованості за період з 10 лютого 2016 року до моменту виплати такої пенсі В своїх письмових запереченнях на позов УПФУ в Горохівському районі посилається на те, що такі вимоги позивача є безпідставними, оскільки він працює на посаді державного службовця, а згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, та Закону України від «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VII у 2016 році працюючим пенсіонерам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» і являються інвалідами ІІІ групи, пенсії не виплачуються.

Посилаючись на ці обставини, просить суд визнати такі дії суб'єкта владних повноважень про припинення виплати пенсії за віком неправомірною, та зобовязати поновити та виплачувати пенсію за віком призначеної відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з виплатою виниклої заборгованості за період з 10 лютого 2016 року до моменту виплати такої пенсії, та продовжувати виплачувати пенсію за віком та стягнути судові витрати.

В своїх письмових запереченнях на позов Управління Пенсійного фонду України посилається на те, що такі вимоги позивача є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 на підставі рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 23.03.2016 призначено щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування особі, яка має одночасно право на різні види пенсії призначається один із цих видів пенсії за її вибором, а особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один із видів довічної пенсії за її вибором. Виходячи з наведеного та положень ст. 141«Про судоустрій і статус суддів» пенсіонер має право на один вид пенсії за власним вибором. Довічне грошове утримання судді у відставці та пенсія за віком це виплати, які мають однакову правову природу. Просять у задоволенні позову відмовити. Оглянувши матеріали адміністративної справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в адміністративній справі, вважаю, що позов підлягає до повного задоволенню за наступних підстав. Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 21 грудня 1992 року по 28 грудня 2015 року працював суддею Нововолинського міського суду Волинської області. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року №788-VIII «Про звільнення суддів» звільнений з посади судді Нововолинського міського суду Волинської області у звязку з поданням у відставку. Наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 18 грудня 2015 року №51/02-04 його відраховано зі штату Нововолинського міського суду Волинської області із 28 грудня 2015 року. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Іваничівського районного суду і за наслідками розгляду справи 12.03.2016 року винесено постанову, якою зобов'язано Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області призначити та виплачувати йому починаючи із 29 грудня 2015 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді без обмеження граничним розміром. 21 липня 2016 року йому було призначено та виплачено щомісячне грошове утримання судді у відставці за період із 29 грудня 2015 року по 21 липня 2016 року. 10 лютого 2016 року після досягнення ним 57 років, призначено пенсію за віком на пільгових умовах як такому, який має більше трьох років пільгового стажу за Списком №1. Однак, під час нарахування та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем було зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на розмір отриманої пенсії із 10 лютого 2016 року і в подальшому було припинено нарахування та виплату пенсії за віком.

Відповідно до ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками 62 роки, жінками- пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування виплачується пенсія страхування виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне грошове утримання мають чоловіки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року, 61 рік які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року, 61 рік 6 місяців- які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Пунктом 2 вищезазначеної статті передбачено також, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого ч. 1 цієї статті , отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною 1 цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія. Таким чином, ОСОБА_1 не досяг віку, визначеного частиною першою цієї статті, тому довічне грошове утримання йому призначено на підставі ч. 2 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». З Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 року № 6-рп випливає що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про статус суддів». Також, у Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року №18-рп/2011 зазначено, що «особливість щомісячного грошового утримання судді полягає в тому, що воно не належить до суддівської винагороди і тому не є складовою заробітної плати судді. Виходячи з системного аналізу положень Закону це утримання є самостійною гарантією незалежності судці та складовою його правового статусу. Щомісячне грошове утримання судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді, встановлюється у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків щодо здійснення незалежного, неупередженого та справедливого правосуддя, а щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання ним своїх професійних обов'язків та особливою формою його соціального забезпечення». З Рішення Конституційного суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/ 2016 виплаває, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обовязків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу. Отже, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, слугує належним утриманням цього судді після припинення ним професійних обов'язків та є особливою формою його соціального забезпечення, а не є пенсією. Таким чином, відповідачем не взято до уваги, що щомісячне грошове утримання не є пенсією, а є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, слугує належним утриманням цього судді після припинення ним професійних обов'язків та є особливою формою його соціального забезпечення, грошове утримання йому визначено не при досягненні пенсійного віку, він є пенсіонером за віком на пільгових умовах і пенсія за віком призначена по Закону України «Про пенсійне забезпечення» . За даних обставин у позивача поряд із виплатою пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення » є право на виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 94 КАС України суд приходить до висновку, що з відповідача -субєкта владних повноважень на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» , ст.ст. 17,69, 70, 87, 94, 122, 160 - 163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити повністю. Визнати рішення Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком неправомірним. Зобовязати Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з виплатою виниклої заборгованості за період з 10 лютого 2016 року до моменту виплати такої пенсії, та продовжувати виплачувати йому пенсію за віком. Стягнути з Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на користь ОСОБА_1 551, 20 грн. судового збору та 4000,00 грн. витрат на правову допомогу. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Іваничівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови. Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М.Нєвєров