Справа № 817/29/16
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2016-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 листопада 2016 р.Р і в н е 817/29/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сала А.Б. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» в особі Рівненської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія»

до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови , -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Експансія» в особі Рівненської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» звернулось до суду з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови від 11.12.2015 №12, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 340 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно застосував до нього штрафну санкцію за спірною постановою, оскільки законність та обгрунтованість розпорядчого документу припису, повинна бути підтверджена адміністративним судом відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідач проти позову заперечував, представник відповідача подав суду письмові заперечення (а.с.36-39), у яких стверджував про безпідставність позовних вимог з огляду на невиконання позивачем у встановлений строк припису про припинення порушень прав споживачів, відтак відповідач правомірно застосував до позивача штраф за оспорюваною постановою. З таких підстав просив суд відмовити у задоволенні позову.

28.11.2016 представник позивача подала через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) клопотання (вх.№16452/16) про розгляд справи за відсутності представника позивача.

30.11.2016 представник відповідача також подала через відділ документального забезпечення Рівненського окружного адміністративного суду (канцелярію) клопотання (вх.№16696/16), у якому просила суд розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, в період з 11.08.2015 по 25.08.2015 посадовими особами відповідача на підставі направлення №000002 від 10.08.2015, наказу №02/01-06 від 10.08.2015 та Згоди на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю Держспоживінспекції у Рівненській області №01/7/403/2015 проведено позапланову перевірку дотримання законодавства про захист прав споживачів суб'єктом господарської діяльності ТОВ «Експансія», за результатами якого складено акт від 25.08.2015 №000002 (а.с.9-14).

При цьому, позивач зауважень та заперечень до проведеної перевірки не мав, про що власноручно керуючим магазину №1 РФ ТОВ «Експансія» зазначено в акті перевірки (а.с.12).

На підставі встановлених результатів перевірки відповідачем був винесений припис, який по суті є частиною акта перевірки, а саме: в акті перевірки від 25.08.2015 міститься розділ IV «Припис» відповідно до форми акту, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 11.01.2012 №24 «Про затвердження форм актів, постанов та рішень» (а.с.13).

Даним приписом позивача було зобов'язано усунути недоліки, що зазначені в акті перевірки, а саме: 1) посилити контроль за роботою торговельного закладу щодо недопущення обрахунку факту обману споживача; 2) реалізацію продукції м'ясних та ковбасних виробів привести у відповідність до вимог чинного законодавства про захист прав споживачів (маркування продукції).

Про виконання вказаного припису позивача було зобовязано письмо (з відповідним документальним підтвердженням) повідомити державний орган з питань захисту прав споживачів до розгляду матеріалів справи, який відбудеться 26.08.2015.

Із вказаним приписом ознайомлено та другий примірник одержано 25.08.2015 ОСОБА_1 (керуючим магазину №1 РФ ТОВ «Експансія»), про що містяться відмітки у приписі (а.с.13).

Листом від 10.11.2015 за №955/01-25 відповідачем повідомлено позивача про необхідність направлення уповноваженого представника для розгляду матеріалів перевірки - винесення постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» та постанови у справі про адміністративне правопорушення 11.12.2015 (а.с.15).

Листом від 01.12.2015 №345 позивач повідомив відповідача про оскарження винесеного припису у судовому порядку та клопотав про відкладення розгляду справи та призначення розгляду справи про накладення стягнень після набрання рішенням суду законної сили (а.с.16-17). Вказаний лист отриманий відповідачем 03.12.2015, що підтверджується відповідною відміткою (а.с.16).

За невиконання припису відповідачем у відповідності до ч.1, п.9, ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів» прийнято постанову від 11.12.2015 №12 про накладення на позивача штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.7-8).

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулює Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-XII (далі - Закон №1023-XII).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1023-XII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має, зокрема, право давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів.

На виконання статті 26 Закону №1023-XII наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012 №310 затверджено та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 травня 2012 року за №743/21056 Порядок проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг (далі - Порядок), який визначає механізм здійснення державного контролю посадовими особами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів (далі - Держспоживінспекція України) та її територіальних органів за додержанням законодавства про захист прав споживачів суб'єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства (далі - суб'єкти господарювання), крім Держспоживінспекції в Автономній Республіці Крим.

Відповідно до пункту 1.5 Порядку посадові особи під час проведення перевірки здійснюють державний контроль стану дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства про захист прав споживачів та мають, зокрема, право: безперешкодно відвідувати та обстежувати відповідно до законодавства виробничі, складські, торговельні та інші приміщення суб'єктів господарювання; уживати в установленому порядку передбачених законодавством заходів до суб'єктів господарювання, які допустили порушення прав споживачів, і вносити відповідні пропозиції щодо їх подальшої діяльності та притягнення до відповідальності винних у порушенні прав споживачів згідно з чинним законодавством.

Згідно з пунктом 3.1 Порядку за результатами проведеної перевірки посадовими особами в разі виявлення порушень вимог законодавства складається акт, який повинен містити такі відомості: дату складання акта; тип перевірки (планова або позапланова); предмет перевірки; найменування органу з питань захисту прав споживачів, а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка провела перевірку; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких проводилася перевірка.

Пунктом 3.6 Порядку передбачено, що на підставі акта, який складено за результатами проведення перевірки, під час якої виявлено порушення вимог законодавства, посадовою особою, яка проводила перевірку, дається керівнику суб'єкта господарювання припис про усунення порушень. Припис - це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи до суб'єкта господарювання щодо усунення порушень законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій до суб'єкта господарювання. Заходи в приписі керівнику суб'єкта господарювання, спрямовані на забезпечення суб'єктом господарювання належних умов своєї діяльності відповідно до вимог нормативно-правових актів і документів, повинні бути сформульовані конкретно і в стислій формі. Терміни виконання припису визначаються в кожному конкретному випадку, виходячи з реальних можливостей суб'єкта господарювання, умов його діяльності та кількості і характеру порушень.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Порядку, скарги на дії посадових осіб при проведенні перевірок, видані ними приписи, а також на рішення посадових осіб, визначені в підпункті 4.2.6 пункту 4.2 розділу IV цього Порядку, подаються до Держспоживінспекції України або до її територіального органу з питань захисту прав споживачів, що проводив перевірку, керівник якого протягом трьох робочих днів зобов'язаний забезпечити пересилання скарги з відповідними матеріалами перевірки та поясненнями з питань, порушених у скарзі, до Держспоживінспекції України. Подання скарги не позбавляє суб'єкта господарювання права звернутися безпосередньо до суду.

При цьому суд врахував таке.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2016 у справі №817/3202/15, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.04.2016, у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» відмовлено повністю.

Предметом судового дослідження у даній справі також була правомірність винесення припису Інспекції до акту перевірки №000002 від 25.08.2015. За результатом судового розгляду даної справи судом визнано безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню позовну вимогу в частині визнання протиправним та скасування даного припису.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено підставність, відтак правомірність винесення посадовою особою відповідача, яка проводила перевірку, припису за результатом проведеної перевірки позивача, під час якої виявлено порушення вимог законодавства.

При цьому суд відхиляє як необгрунтовані доводи позивача щодо необхідності підтвердження адміністративним судом обгрунтованості заходів реагування, зазначених у розпорядчих документах щодо усунення виявлених під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) порушень, у порядку частини сьомої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», та зазначає, що даною нормою Закону зобовязано орган державного нагляду (контролю) звернутися у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду саме за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, наявність яких не встановлена відповідачем, про що було зазначено представником відповідача у суді. Крім того, дана норма Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачає звернення органу державного нагляду (контролю) до адміністративного суду щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до субєкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом, однак, у випадках, передбачених законом.

Як встановлено судом, припис, яким позивача було зобов'язано усунути недоліки, що зазначені в акті перевірки від 25.08.2015 №000002, є складовою частиною акта перевірки та винесений у відповідності до п.3.6 Порядку проведення перевірок у суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, якості продукції, додержання обов'язкових вимог щодо безпеки продукції, а також додержання правил торгівлі та надання послуг, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 07.03.2012 №310, та не є розпорядчим документом у розумінні статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Згідно з пунктом 9 частини статті 23 Закону №1023-XII у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів - у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1023-XII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право, зокрема, накладати на суб'єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (пункт тринадцятий).

Так, відповідно до статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», статті 26 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 27 Закону України «Про рекламу», статті 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров'я населення» та Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 №465, наказом від 11.01.2012 №24 затверджено форми актів, постанов та рішень, зокрема, форму постанови про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» (Форма №3).

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Оскільки, позивач не виконав вимоги припису, правомірність якого встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили, то, на переконання суду, відповідачем правомірно прийнята постанова від 11.12.2015 №12 про накладення штрафу на позивача у розмірі 340,00 грн.

Разом з тим суд зазначає, що рішення субєкта владних повноважень може бути скасоване судом у звязку із допущеними формальними порушеннями лише у випадку, якщо це спричинило (або могло спричинити) прийняття по суті неправильного рішення або порушення прав особи, чиїх інтересів воно стосується, або обмеження таких прав. Враховуючи те, що правомірність відповідного припису до акту перевірки позивача встановлена судом, відтак зазначений припис підлягає до обовязкового виконання, а його невиконання тягне відповідальність, встановлену законом. Відтак, позивача правомірно притягнуто відповідачем до відповідальності у вигляді штрафу за невиконання припису за результатом перевірки.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

В силу статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивачу не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.