Справа № 804/6355/16
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2016-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 р. Справа № 804/6355/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ляшка О.Б.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Дніпродзержинський спецкомбінат" до Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району, третя особа: Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Дніпродзержинський спецкомбінат" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративном позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району, третя особа: Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
-визнати дії відповідача протиправними у відмові у прийнятті звітів за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівнику, призваному на строкову військову службу за призовом під час особливого періоду гр. ОСОБА_1 ;
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідачем протиправно не внесено надані позивачем відомості про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівнику - гр. ОСОБА_1 , призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року до зведеного звіту до Департаменту соціальної політики КМДА.
Позивач, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив суд позовні вимоги задовольнити з огляд на викладені в позиві обставини.
Відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення в якому просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, в зв`язку з тим, що позивача проінформовано про те, що норми статті, які раніше передбачали компенсацію середнього заробітку із державного бюджету виключено. Виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку мобілізованим (призваним на строкову військову службу) працівникам, здійснюються в межах асигнувань, передбачених у державному бюджеті за програмою 2501350 «Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період». У державному бюджеті 2016 року відсутня така стаття витрат, як компенсація середнього заробітку мобілізованим (призваним на строкову військову службу) працівникам. Відповідно до змін у чинному законодавстві України , з 01 січня 2016 року роботодавці продовжують зберігати робоче місце (посаду) та середній заробіток мобілізованим працівникам, але компенсуватися середній заробіток, нарахований таким працівникам, з державного бюджету роботодавцям не буде. Також, позивача було проінформовано, що на підставі вище переліченого звіти про фактичні витрати на виплату компенсації з бюджету середнього заробітку мобілізованим (призваним на строкову військову службу) працівникам від підприємств, установ, організацій управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської ради не приймає. Крім того, згідно роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 14.03.16р. №247/04/67-16, що здійснення компенсації за грудень 2015р., та за інші періоди 2014-2015р., відповідно до постанови КМУ від 04.03.15р. №105 не має можливості.
З огляду на викладене, суд вважає за можливе на підставі положень ст. 128 КАС України здійснити розгляд справи без участі сторін у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Листом відповідача від 26.07.2016 №2924 повідомлено позивача про те, що відповідно до п.1 Порядку виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу, військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану , а також працівникам, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період та які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку з оголошенням демобілізації, але продовжують військову службу у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №105, виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку мобілізованим (призваним на строкову військову службу) працівникам, здійснюються в межах асигнувань, передбачених у державному бюджеті. У державному бюджеті 2016 відсутня така стаття витрат, як компенсація середнього заробітку мобілізованим (призваним на строкову військову службу) працівникам.
Відповідач вважає, що відповідно до чинного законодавства України, роботодавці продовжують зберігати робоче місце (посаду) та середній заробіток мобілізованим (призваним на строкову військову службу) працівникам, але з 01 січня 2016 року середній заробіток, нарахований таким працівникам, але з 01 січня 2016р. середній заробіток, нарахований таким працівникам, з державного бюджету роботодавцям не компенсується.
В зв`язку з вище зазначеним звіти про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку КП «Дніпродзержинський спецкомбінат» за червень-грудень 2015 року повернуто позивачу.
Вважаючи дії відповідача такими, що порушують законне право позивача на отримання вказаної компенсації КП «Дніпродзержинський спецкомбінат» звернувся до суду.
Частиною 1 ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) встановлено зокрема, що призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту" (ч. 2 ст. 39 Закону 2232-XII).
В той же час, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків передбачено статтею 119 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
Так, стаття 119 Кодексу законів про працю регламентує, зокрема, наступне.
На час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.
Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.
За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
При цьому, дію ч. 3 ст. 119 КЗпП України поширено на громадян України, які починаючи з 18 березня 2014 року були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303 "Про часткову мобілізацію", згідно із Законом України від 20 травня 2014 року N 1275-VII).
Механізм виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (далі - працівники), за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою 2501350 "Компенсація підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період" (далі - бюджетні кошти) визначений Порядком виплати компенсації підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 105 відповідно до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України (далі - Порядок № 105). Зазначений порядок є чинним до цього часу і діяв на час звернення позивача до відповідача з відповідним звітом.
Головним розпорядком бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: Міністерство соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім мм. Києва та Севастополя) рад (далі - органи соціального захисту населення) (п. 2 Порядку №105).
Приписи пункту 4 Порядку №105 визначають, що для виплати компенсації підприємство, установа або організація подає щомісяця до 15 числа органу соціального захисту населення звіт про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 1, погоджений районним (міським) військовим комісаріатом, який здійснював призов працівника на військову службу, в частині підтвердження призову та проходження військової служби, для подання до 19 числа їх копій, а також зведених звітів про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 2 структурним підрозділам соціального захисту населення. Структурні підрозділи соціального захисту населення щомісяця до 23 числа подають відомості про загальний обсяг фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам згідно з додатком 3 Мінсоцполітики для спрямування їм бюджетних коштів, що спрямовуються органам соціального захисту населення для перерахування підприємствам, установам, організаціям.
Аналіз вказаного в сукупності дає суду підстави дійти висновку, що за громадянами України, які починаючи з 18.03.2014 були призвані на військову службу на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року N 303 "Про часткову мобілізацію", згідно із Законом України від 20 травня 2014 року N 1275-VII, зберігається середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, і компенсується із бюджету з урахування ч. 3 ст. 119 КЗпП України у відповідності до Порядку №105.
Позивачем подано до Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району Кам`янської ради Звіти про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку за червень-грудень 2015 року, які фактично не були прийняті відповідачем. Натомість відповідачем позивачу листом від 26.07.16р. №2924 було повідомлено про неможливість здійснення компенсації за 2015 роки відповідно до постанови КМУ №105 від 04.03.2015р.
Представник відповідача заперечуючи проти позову посилається на те, що змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІ від 24.12.2015 до третьої і четвертої частин ст. 119 Кодексу законів про працю України, з 01.01.2016 скасовано бюджетну компенсацію роботодавцям на виплату середнього заробітку, що зберігається за працівниками, призваними (прийнятими) на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Тобто, відповідач вважає, що гарантовану Законом виплату середнього заробітку працівникам, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації або прийнятті на військову службу за контрактом тощо, мають здійснювати самі роботодавці.
Однак, суд не погоджується із такою позицією відповідача, оскільки редакція ст. 119 КЗпП України, яка передбачала право роботодавця на компенсацію середнього заробітку за рахунок коштів Державного бюджету України діяла до 01.01.2016 року, отже позивач має право на відповідну компенсацію фактичних витрат на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом за червень-грудень 2015 року. Також суд звертає увагу на той факт, що Порядок № 105 залишається чинним до цього часу, що не дає підстав місцевим органам соціального захисту відмовляти підприємствам у прийомі цієї звітності за 2014-2015 роки.
Поряд з цим, посилання відповідача на відсутність бюджетної програми на 2016 рік та відсутність відповідних коштів у Державному бюджеті на 2016 рік судом не враховуються як достатня підстава для невиконання вимог Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та Порядку № 105, оскільки прийняття відповідачем вказаних відомостей від позивача та спрямування їх згідно Додатку № 2 структурним підрозділам соціального захисту населення, є обов`язком відповідача, виконання якого обумовлено законом.
З вказаного слідує, що відповідачем не було виконано покладених на нього законом зобов`язань та протиправно не прийнято звіт, а також безпідставно не внесено надані позивачем відомості у Звітах про фактичні витрати на виплату середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період за червень- грудень 2015 року до Зведеного звіту.
Крім того, слід зазначити, що з метою усунення прогалини у законодавстві та встановлення однакових гарантій для працівників, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, виплачених в якості збереженого середньомісячного доходу працівникам, що були призвані до лав Збройних Сил України, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року №911-VIII частини третю та четверту статті 119 Кодексу законів про працю України викладено в наступній редакції: "За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації, зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, в яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Дніпродзержинський спецкомбінат" .
Відповідно до ч.1 та 3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.
Враховуючи вищезазначене, та керуючись 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Комунального підприємства "Дніпродзержинський спецкомбінат" до Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району, третя особа: Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати дії відповідача протиправними у відмові у прийнятті звітів за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2015 року про фактичні витрати на виплату компенсації середнього заробітку працівнику, призваному на строкову військову службу за призовом під час особливого періоду гр. ОСОБА_1 ;
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення адміністрації Заводського району на користь Комунального підприємства "Дніпродзержинський спецкомбінат" судовий збір у розмірі 1450 грн. 00 коп.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Б. Ляшко