Справа № 200/18122/16-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/200/696/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Женеску Е.В.

за участю секретаря Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, зазначив, що з січня 2015 року він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, правонаступником якого є відповідач та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.91 № 1789-ХII, в редакції, чинній на час призначення пенсії. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року за № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» було підвищено посадові оклади працівникам прокуратури. Пенсіонери органів прокуратури при підвищенні заробітної плати, згідно чинного законодавства України, мають право на перерахунок розміру раніше призначеної пенсії. 03 червня 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку пенсії, надавши довідку про заробітну плату № 18-27вих.16 від 08.02.2016 року, видану прокуратурою Дніпропетровської області. Листом від 03.06.2016 року за № 1207/02/21 відповідач відмовив у перерахунку пенсії, так як на час звернення умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено Кабінетом Міністрів України. Позивач вважає дії відповідача, щодо відмови йому у проведенні перерахунку пенсії протиправними та такими, що порушують його соціальні права щодо пенсійного забезпечення та звужують конституційні гарантії. Крім того, зазначає, що відповідач при призначенні пенсії неправомірно посилався на ч.4 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.91 № 1789-ХII, в редакції, чинній на час призначення пенсії, а саме: «Працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками 57 років,а жінками віку, що на п'ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається в розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, з розрахунку 70 відсотків місячного заробітку за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті». Зазначає, що у період його роботи в органах прокуратури ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VI, далі Закон №3668-VI) передбачалось, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. До 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується стаж на прокурорських посадах, а також строкова військова служба. Загальний стаж роботи позивача становить 39 років 6 місяців 12 днів, у тому числі на прокурорських посадах - 18 років 6 місяців 13 днів, строк проходження військової служби - з 17.05.1982 по 11.11.1983 року, отже загальний стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, складає понад 20 років, що дає позивачу право на отримання пенсії у розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку.

З урахуванням викладеного, просить суд визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про відмову позивачу у перерахунку за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-27вих.16 від 08.02.2016 року. Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити позивачу перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХII (в редакції до внесення змін Законом № 3668- VI) з 01 січня 2016 року, виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-27вих.16 від 08.02.2016 року без обмеження граничного розміру пенсії. Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську сплатити позивачу різницю від суми належної пенсії з розрахунку 90% від заробітної плати за відповідну вислугу років, з урахуванням відсотків згідно стажу роботи і фактично виплаченої пенсії з 01.01.2016 року, виходячи із заробітної плати, зазначеної у довідці Дніпропетровської області № 18-27вих.16 від 08.02.2016 року та в подальшому виплачувати пенсію у розмірі 90% від заробітної плати, зазначеної у довідці Дніпропетровської області № 18-27вих.16 від 08.02.2016 року до підвищення заробітної плати прокурорським працівникам або до зміни пенсійного законодавства. Стягнути на користь позивача судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на позов. Заперечення обґрунтовані тим, що відповідач при призначенні пенсії позивачу діяв у відповідності з нормами чинного законодавства. Рішення щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу прийнято відповідно до норм чинного законодавства, так як на дату звернення позивача до Управління умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено Кабінетом Міністрів України, а відповідач як суб'єкт владних повноважень не може на власний розсуд провести перерахунок пенсії позивачу за відсутності відповідного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 31 грудня 2014 року позивачу була призначена пенсія відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХII у розмірі 57% від заробітної плати. Як вбачається з розрахункових документів щодо призначення та перерахунку пенсії, позивач працював в органах прокуратури на посадах прокурорів та слідчих з 17.09.1996 року по 31.03.2015 року, тобто загальний стаж роботи на прокурорських посадах складає 18 років 6 місяців 13 днів. Крім того, позивач проходив строкову службу в лавах Радянської Армії з 17.05.1982 по 11.11.1983 року - всього 1 рік 5 місяців 25 днів.

Згідно ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011р. №3668-VI, далі Закон №3668-VI), чинного на час роботи позивача в органах прокуратури, передбачалось, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 5 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом №3668-VI) до 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

На момент звернення з заявою про перерахунок пенсії до стажу, який дає право на призначення позивачу пенсії за вислугу років, належить 18 років 6 місяців 13 днів (період роботи у органах прокуратури з 17.09.1996 року по 31.03.2015 року) та 1 рік 5 місяців 25 днів (період проходження строкової військової служби). Отже, загальний стаж, який дає право на отримання пенсії за вислугу років ОСОБА_1, становить 20 років 8 днів, в зв'язку з чим суд погоджується з доводами позивача, що він має право на перерахування пенсії у розмірі 90% ввід середньомісячного заробітку.

Матеріали справи містять також довідку про заробітну плату позивача, видану Дніпропетровською обласною прокуратурою № 18-27вих.16 від 08.02.2016 року.

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 02.03.2014 року, що діяла на час призначення позивачу пенсії) обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Крім цього, відповідно до ч. ч. 17, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 02.03.2014 року, що діяла на час призначення позивачу пенсії), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

З огляду на викладене, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, яка визначає умови перерахунку та розмір пенсії у відсотках, що діяли на момент призначення пенсії.

Проте, відповідач в порушення ст.ст. 22, 92 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії позивачу), фактично позбавив позивача права на перерахунок пенсії.

Суд вважає, що пенсія позивачу має бути перерахована саме виходячи з приписів ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (в редакції до внесення змін Законом №3668-VI) у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, вказаної у довідці прокуратури Дніпропетровської області № 18-27вих.16 від 08.02.2016 року, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Виходячи з вищезазначеного, у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки, також, узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013р. (справа № 21-348а1), від 17.12.2013р. (справа № 21-445а13), від 06.10.2015р. (провадження № 127/11720/14-а).

У рішенні Конституційного Суду України № 1-9/2015 від 13.05.2015р. зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого, необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Конституційний Суд у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005р. чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто, їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007р. зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки, Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Крім того, суд зазначає, що нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частини 13 та 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону України від 12.07.2001р. № 2663-III, що діяла станом на час призначення позивачу пенсії, оскільки, інших не існує.

В силу частини вісімнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка була чинною до 01.01.2015 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2015 року, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладено в новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На сьогоднішній день Урядом вказане питання не врегульоване.

Втім, відсутність з 01.01.2015р. будь-якого нормативного порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може позбавити позивача права на перерахунок раніше призначеної пенсії, так як при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що діяла на момент призначення пенсії, а саме: ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII зі змінами. Зазначена правова позиція підтверджується основним Законом України.

Крім того, Україна визнала юрисдикцію Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) щодо всіх питань, пов'язаних із тлумаченням і застосуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Судова практика ЄСПЛ є джерелом права і суди зобов'язанні керуватись нею - ч. 2 ст. 8 КАС України визначає, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

Відповідно до вищевикладеного, питання відмови в перерахунку пенсії через невстановлення певного порядку Урядом (висловлена правова позиція у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10 від 26.09.2014р.) була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (параграфи 51-56).

Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06 від 24.07.2014 р.). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.3 с. 8 КАС України звернення до суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Таким чином, з огляду на вищевстановлені обставини, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-27вих.16 від 08.02.2016 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Разом з тим, згідно з п. 1 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, оскільки позивач звернулася за перерахунком пенсії 03 червня 2016 року, то перерахунок призначеної йому пенсії має бути проведений з 01 червня 2016 року.

Вирішуючи питання щодо судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 19, 22, 46, 64, 92 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХII від 05.11.1991 р., ст.ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м. Дніпропетровську щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про відмову ОСОБА_1 у перерахунку за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-27вих.16 від 08.02.2016 року.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХII (в редакції до внесення змін Законом № 3668- VI) з 01 червня 2016 року, та в подальшому сплачувати пенсію виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області № 18-27вих.16 від 08.02.2016 року.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську сплатити ОСОБА_1 різницю від суми належної пенсії з розрахунку 90% від заробітної плати за відповідну вислугу років, з урахуванням відсотків згідно стажу роботи і фактично виплаченої пенсії з 01.06.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Е.В.Женеску