Справа № 816/1791/16
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. ПолтаваСправа № 816/1791/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ясиновського І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Петренко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2016 року ОСОБА_3 (надалі також - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправною та скасування відмови, викладеної у листі від 08 вересня 2016 року №7011/6-16, у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів, зобов'язання вчинити дії, а саме: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що ним подано до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області клопотання про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів, за наслідками розгляду якого відповідач фактично відмовив у такому погодженні. Наполягав на тому, що відображені в листі відповідача від 08 вересня 2016 року № 7011/6-16 недоліки проекту землеустрою є надуманими та сформульовані таким чином, щоб їх не можливо було виправити, а тому дії відповідача всіляко спрямовані на перешкоджання в реалізації права позивача на отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, у письмових запереченнях просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилалась на те, що в ході розгляду клопотання позивача спеціалістами Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області досліджено висновок про якісну характеристику ґрунтів, розроблений ТОВ "Горизонт", хоча поданий на затвердження проект землеустрою розроблено фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 Тому відповідачем у спірному листі запропоновано підтвердити можливість використання інформації про якісну характеристику ґрунту. Пояснював також, що при виконанні топографо-геодезичних, робіт із землеустрою, що входять у комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не враховано вимоги Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі на місцевості та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376. Зазначав, що у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки належить відмовити, оскільки вирішення клопотань про затвердження проектів землеустрою є дискреційним повноваженням відповідача та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

05 серпня 2016 року ОСОБА_3 подано на затвердження до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :00:003:0219 /а.с. 88/.

За наслідками розгляду вказаного клопотання відповідачем складено лист від 08 вересня 2016 року № 7011/6-16 /а.с. 12/, яким вказано на необхідність виправлення у поданому проекті таких недоліків:

- обґрунтувати з урахуванням вимог статей 25, 26, 28, 29, 50, 66 Закону України "Про землеустрій" долучені до проекту додатки на стор. 13, 14, зокрема Висновок про якісну характеристику ґрунтів земельної ділянки від 15 лютого 2016 року № 051/016, розроблений іншим виконавцем (розробником) документації із землеустрою (ТОВ "Горизонт"). Сам проект землеустрою розроблений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 05 лютого 2013 року № 002155. Окрім того, підтвердити можливість використання інформації про якісну характеристику ґрунту, що надана ТОВ "Горизонт";

- при виконанні топографо-геодезичних робіт із землеустрою, що входять у комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не враховані вимоги пунктів 2.3, 2.5, 2.6, 2.7 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376 (в результаті обробки матеріалів геодезичних вишукувань не враховано, що при зйомці створені системи ходів з вузловою точкою (див. Схему планової основи на стор. 21; відомість обробки тахеометирчного ходу № 1, № 2 (стор. 22). Звернено увагу щодо необхідності обов'язкового дотримання при виконанні зйомки вимог, передбачених Інструкцією з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04.-02-98), затвердженою наказом Укргеодезкартографії від 09 квітня 1998 року № 56, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 червня 1998 року за № 393/2833 (із змінами).

Вказаним листом також запропоновано звернутися до розробника землевпорядної документації для приведення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою, після чого подати клопотання та землевпорядну документацію на повторний розгляд.

Таким чином, позивачу фактично відмовлено у затвердженні поданого проекту землеустрою.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню, суд виходить із такого.

Згідно частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У відповідності до частини першої статті 123 зазначеного Кодексу надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення уповноваженого органу виконавчої влади приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання) (частина перша статті 123 Земельного кодексу України).

У випадку формування нової земельної ділянки надання у користування земельної ділянки здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблення якої здійснюється на підставі дозволу, зокрема, органу виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (абзац 6 частини першої статті 123 Земельного кодексу України).

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 01 жовтня 2015 року № 1764/0/75-15-СГ громадянину ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів /а.с. 17/.

Надалі позивач звернувся із заявою про розроблення проекту землеустрою щодо відведення означеної земельної ділянки до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, яка має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 05 лютого 2013 року № 002155 та відповідає вимогам до розробників документації із землеустрою, визначених статтею 26 Закону України "Про землеустрій".

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки /а.с. 13-57/.

За змістом частини шостої статті 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Висновком Відділу Держгеокадастру у Чорнухинському районі Полтавської області від 28 березня 2016 року погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів, поданий гр. ОСОБА_3 /а.с. 54/.

Частиною шостою статті 123 Земельного кодексу України передбачено, зокрема, що відповідний орган виконавчої влади у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки здійснюється рішенням уповноваженого органу про надання земельної ділянки у користуванні за проектом землеустрою щодо її відведення (частина десята статті 123 Земельного кодексу України).

Згідно частини тринадцятої статті 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Оцінюючи наведені відповідачем у листі від 08 вересня 2016 № 7011/6-16 підстави для відмови позивачу у затвердженні поданого проекту землеустрою суд дійшов таких висновків.

Стосовно першої підстави, а саме: обґрунтувати з урахуванням вимог статей 25, 26, 28, 29, 50, 66 Закону України "Про землеустрій" долучені до проекту додатки на стор. 13, 14, зокрема те, що Висновок про якісну характеристику ґрунтів земельної ділянки від 15 лютого 2016 року № 051/016, розроблений іншим виконавцем (розробником) документації із землеустрою (ТОВ "Горизонт"); сам проект землеустрою розроблений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 05 лютого 2013 року № 002155, а також підтвердити можливість використання інформації про якісну характеристику ґрунту, що надана ТОВ "Горизонт", суд зазначає наступне.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону України "Про землеустрій" відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою; в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису.

Частиною другою статті 26 Закону України "Про землеустрій" визначено перелік осіб, які можуть бути розробниками документації із землеустрою. Такими визнаються: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи-підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Сертифікованими інженерами-землевпорядниками є особи, які мають вищу освіту за спеціальностями та кваліфікаціями у галузі знань землеустрою, мають стаж роботи за спеціальністю не менше одного року, склали кваліфікаційний іспит, одержали сертифікат та зареєстровані в Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників відповідно до цього Закону (частина четверта статті 66 Закону України "Про землеустрій").

У Висновку ТОВ "Горизонт" від 15 лютого 2016 року № 051/016 про якісну характеристику ґрунтів земельної ділянки, зазначено, що він складений ОСОБА_6, який має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника, виданий Державним агентством земельних ресурсів від 30 січня 2013 року № 001319, та ОСОБА_7, який має кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника, виданий Національним університетом біоресурсів і природокористуванням України від 03 жовтня 2013 року № 010978 /а.с. 23/.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області у випадку обґрунтованих сумнівів у повноважності зазначених інженерів-землевпорядників не позбавлені можливості перевірити наявність цих осіб у Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників, оскільки цей реєстр є загальнодоступним у ресурсах мережі Інтернет. Зі змісту листа від 08 вересня 2016 року № 7011/6-16 випливає, що відмовляючи позивачу в погодженні проекту землеустрою Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не ставить під сумнів правомірність висновку про якісну характеристику ґрунтів земельної ділянки, наданого ТОВ "Горизонт", а також не вказує про відсутність повноважень у інженерів-землевпорядників ТОВ "Горизонт" на виготовлення такого висновку.

Суд погоджується з твердженням представника позивача про те, що чинним законодавством України не передбачено обов'язку для замовника доручати розробку документації із землеустрою, зокрема і проекту землеустрою та складових його частин лише одному розробнику, а тому порушення позивачем вимог законодавства в цій частині судом не встановлено.

Іншою підставою для фактичної відмови позивачу у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачем визначено те, що при виконанні топографо-геодезичних, робіт із землеустрою, що входять у комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не враховані вимоги пунктів 2.3, 2.5, 2.6, 2.7 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376 (в результаті обробки матеріалів геодезичних вишукувань не враховано, що при зйомці створені системи ходів з вузловою точкою (див. Схему планової основи на стор. 21; відомість обробки тахеометричного ходу № 1, № 2 (стор. 22).

Також у відмові звернуто увагу на необхідність дотримання при виконанні зйомки вимог, передбачених Інструкцією з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Укргеодезкартографії від 09 квітня 1998 року № 56, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 червня 1998 року за № 393/2833.

В судовому засіданні представником відповідача роз'яснено, що відповідно до пункту 5.1.15 Інструкції горизонтальні кути в теодолітних ходах вимірюють теодолітами двома пів прийомами. Так, у польовому журналі, який міститься в поданому на затвердження проекті землеустрою, відображено результати вимірювань (кути та лінії), проте відсутній опис процесу вимірювання. У відомостях обробки теодолітного ходу відсутня середня квадратична помилка у відповідності пункту 6.5 Інструкції.

Вищевказані доводи представника відповідача спростовуються відомостями польового журналу міститься опис означеного виміру /а.с. 32/, та розраховано середньоквадратичну похибку місцезнаходження межового знаку державної геодезичної мережі у окремій відомості /а.с. 45/. Вказані документи є навід'ємними частинами проекту землеустрою.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач у своєму оскаржуваному рішенні про відмову у затвердженні проекту землеустрою, поданого позивачем, не вказував у чому конкретно полягає порушення та/або недотримання позивачем вимог законодавства та які дії і у відповідності до яких вимог потрібно здійснити з метою затвердження проекту землеустрою. В той же час, лише у письмових запереченнях на позов та під час пояснень у судових засіданнях по справі, відповідачем було більш детально розкрито зміст оскаржуваної відмови.

Проаналізувавши поданий позивачем на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та пояснення представників сторін суд дійшов висновку, що досліджений проект відповідає вимогам чинного законодавства, а викладені відповідачем порушення (невідповідності) проекту землеустрою вищенаведеним вимогам нормативно-правових актів не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом.

Інших порушень законодавства, які б могли перешкодити у затвердженні проекту землеустрою позивача, відповідачем в оскаржуваній відмові не наведено, а судом не встановлено.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що спірне рішення відповідача, оформлене листом від 08 вересня 2016 року № 7011/6-16, не містить підстав, передбачених частиною тринадцятою статті 123 Земельного кодексу України, наявність яких виключала б можливість затвердження проекту землеустрою; тобто відмова відповідача у затвердженні проекту землеустрою позивача не ґрунтується на вимогах закону, а відтак є протиправною та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити позивачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів суд виходить з наступного.

За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_5 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_5 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача затвердити поданий позивачем проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів є формою втручання в дискреційні повноваження органа виконавчої влади та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не можуть бути задоволені.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині.

В той же час, згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини другої статті 162 названого Кодексу, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Зважаючи на суть порушеного права позивача належним способом його захисту буде зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів з урахуванням висновків суду.

З огляду на викладене вище, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати викладену у листі від 08 вересня 2016 року № 7011/6-16 відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру Полтавської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Мелехівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населених пунктів з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати зі сплати судового збору в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 21 копійка за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (ідентифікаційний код 39767930).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд

Повний текст постанови складено 26 грудня 2016 року.

Суддя І.Г. Ясиновський