Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
О К Р Е М А Д У М К А
Колегією суддів Вищого адміністративного суду України у складі головуючого - судді Олексієнка М.М., суддів: Рецебуринського Ю.Й., Штульман І.В., розглянута у відкритому судовому засіданні справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника 3 відділу інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Козача Лопань» Харківського прикордонного загону про визнання протиправними дій щодо відмови в перетину кордону та проставленні штампу в паспорті, скасування рішення про відмову в перетині кордону, зобов'язання не чинити перепони в перетинанні державного кордону за касаційною скаргою позивача на судові рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року, Харківського апеляційного адміністративного суду від 3 червня 2015 року,
За результатами розгляду касаційної скарги, колегією суддів постановлено ухвалу про скасування рішень попередніх інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з тих підстав, що рішення судів є передчасними та таким, що не відповідають вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України
З таким висновком погодитися не можу з урахуванням наступного.
Підстави для скасування судових рішень з направленням справи на новий судовий розгляд наведені у частині другій статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до положень якої підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ухвалюючи рішення про направлення справи на новий судовий розгляд, касаційний суд не навів жодної підстави, яка б свідчила про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин справи. Взагалі незрозуміле тлумачення суду про те, що рішення судів попередніх інстанцій є передбаченим. Що ж до статті 2 КАС України, то вона при наймі має декілька частин, тому не зрозуміло, які з них не дотрималися суди при розгляді справи.
Згідно фактичних обставин, встановлених судами, рішенням начальника 3 -го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби від 1 серпня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено в перетинанні державного кордону України у зв'язку з не підтвердженням мети запланованого перебування на території України, тобто з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 8 Закону № 1710-VІ. Зазначеним пунктом цієї статті встановлено, що уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разу в'їзду в Україну за умови підтвердження мети запланованого перебування.
Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, позивач не довів обставин підтвердження його мети перебування в Україні. Не доведено ОСОБА_1 і обставин, на яких ґрунтуються його вимоги при зверненні до суду, хоча за правилами частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, тобто позивач не звільняється від обов'язків, передбачених цією нормою.
З урахуванням наведених обставин та норм матеріального і процесуального права у суду касаційної інстанції не було правових підстав до скасування попередніх судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, а необхідно було залити рішення судів першої і апеляційної інстанцій без змін..
На підставі наведеного, в задоволенні касаційної скарги, на моє переконання, слід було відмовити.
Суддя Вищого адміністративного суду М.М. Олексієнко