Справа № 752/12061/16-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.

суддів: Аліменка В.О., Епель О.В.,

при секретарі: Бродацькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року визнано неправомірними дії УПСЗН Голосіївської РДА та зобов'язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

02 грудня 2014 року Голосіївським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 752/918/14-ц, а 12 грудня 2014 року - ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа (ВП № 45779024).

03.08.2016 року ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про зміну способу виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року шляхом стягнення з відповідача грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 8666,50 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2016 року вказану заяву задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, УПСЗН Голосіївської РДА подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просять скасувати оскаржувану ухвалу і прийняти нове рішення, яким заяву залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, нарахована позивачу сума доплати невиплачена через відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 статті 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення..

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2014 року та наведених процесуальних норм дають підстави зробити висновок про те, що зобов'язання, покладені на відповідача цим судом, є позовними вимогами (обраним судом видом захисту порушених прав позивача), які суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив змінити не спосіб виконання постанови суду, а судове рішення по суті позовних вимог і вирішити додаткову позовну вимогу про стягнення коштів, яка не була предметом розгляду та дослідження адміністративного суду під час прийняття цієї постанови. Хоча в адміністративному судочинстві повноваження щодо зміни постанови суду в частині задоволення позовних вимог мають тільки адміністративні суди апеляційної та касаційної інстанцій (ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції, задовольняючи заяву про зміну способу виконання рішення, не звернув увагу та не врахував відмінності між позовною вимогою, як обраним судом видом захисту порушених прав позивача, від способу виконання судового рішення, як одного з його заходів, чим змінив постанову суду по суті за відсутності на це процесуальних повноважень.

Крім того, в розумінні ст. 263 КАС України підставою для зміни способу і порядку виконання є обставини, які роблять виконання неможливим або у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

З матеріалів справи вбачається, що виконання судового рішення неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду першої інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що «захист порушеного права у судовому рішенні» і «спосіб виконання судового рішення» не є тотожними поняттями (процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про те, що суд першої інстанції, змінюючи спосіб виконання постанови суду, фактично змінив її суть, що належить до повноважень суду апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів як заборгованості невиплаченої допомоги, яка нарахована у разі виконання рішення адміністративного суду, відноситься до юрисдикції цивільних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12 лютого 2014 року у справі № К/800/598/14.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду першої інстанції, а тому скарга підлягає задоволенню.

За ст. 200 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання,.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з порушенням норм процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 199, 205, 207, 212, 254, 263 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23.09.2016 року - скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Аліменко В.О.

Епель О.В.