Справа № 750/10165/16-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2016 року м. Київ

колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Канівець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Гунька Віталія Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Гунька Віталія Сергійовича, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 №657768 від 16.10.2016 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 листопада 2016 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідач, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, без фіксації судового процесу.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16 жовтня 2016 року відносно позивача на підставі ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) винесено постанову про адміністративне правопорушення, якою накладено штраф в розмірі 425 грн. Так згідно з постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №657768 від 16.10.2016 ОСОБА_2 керуючи автомобілем Фольксваген Транспортер д.н.з НОМЕР_1, в м. Чернігові по вулиці Любецькій, 165, перед поворотом праворуч, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п.9.2 Б Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, прийшов до висновку про правомірність та обґрунтованість прийняття постанови серії ПС2 №657768 від 16.10.2016 про адміністративне правопорушення, оскільки оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення складена з дотриманням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, та доведено вину позивача у зазначеному адміністративному правопорушенні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та правомірність постанови про адміністративне правопорушення серії ПС2 №657768 від 16.10.2016, прийнятої відносно позивача, з огляду на наступне.

Положеннями п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що 16.10.2016 ОСОБА_2 керуючи автомобілем Фольксваген Транспортер д.н.з НОМЕР_1, в м. Чернігові по вулиці Любецькій, 165, перед поворотом праворуч, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п.9.2 Б Правил дорожнього руху.

Згідно з відеозаписом з місця події, що здійснені за допомогою відеореєстратора, встановленого в патрульному автомобілі та нагрудного реєстратора поліцейського № DSJX 82, підтверджено скоєння позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до відеозапису встановлено, що ОСОБА_2, здійснюючи рух по головній дорозі, яка повертала вправо, а до неї в напрямку прямо прилягала другорядна дорога, що позначено дорожнім знаком 2.3 та табличкою до нього 7.8 (а.с.18), здійснив рух по головній дорозі, повернувши праворуч, при цьому не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, як це передбачено п.9.2 Б Правил дорожнього руху України.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.9.2 Б Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За нормами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Положеннями ст. 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи наведені вище положення чинного законодавства, обставини та докази у справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії ПС2 №657768 за формою відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання апелянта на відсутність в постанові про адміністративне правопорушення назви технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, жодним чином не спростовує та не нівелює самого порушення позивачем правил дорожнього руху.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підписана позивачем та не містить жодних зауважень до неї.

Більш того, позивач не заперечує тих обставин, що він здійснюючи рух по дорозі не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, вважаючи, що за зазначених обставин він не повинен був вмикати поворот, так як здійснював рух в напрямку головної дороги.

Однак колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що положенняими п.п.9.2.Б Правил дорожнього руху передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Правила дорожнього руху виключень не містять.

З огляду на вищевикладені обставини справи та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, про законність та правомірність постанови

Доводи апелянта не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові та не можуть бути підставами для її скасування.

Беручи до уваги вищезазначені обставини справи, зазначені доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанову серія ПС2 №657768 у справі про адміністративне правопорушення прийнято законно та обґрунтовано.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи і не є підставою для скасування судового рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В.Земляна

Судді: М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 22 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Межевич М.В.