Справа № 161/15170/16-а
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/974/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 р. Суддя Луцький міськрайонний суд Волинської області ОСОБА_1, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії

,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії. Свій позов мотивує тим, що перебуває на обліку в Луцькому обєднаному управління Пенсійного фонду України Волинської області і з 15 травня 2010 року отримує пенсію згідно із Законом України «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків посадового окладу. В жовтні 2016 року звернувся із заявою про перерахунок пенсії відповідно до постанови КМУ № 1013 «Про упорядкування структури заробітної, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», в зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям та надав довідку Волинської обласної державної адміністрації від 19.09.2016 року № 11.33/182 про його заробітну плату. Однак, рішенням від 13.10.2016 року № 158 йому було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки було скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, пенсії яким призначаються (перераховуються) відповідно до Закону України «Про державну службу». На підставі наведеного, просить визнати дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії згідно довідки Волинської обласної державної адміністрації від 19.09.2016 року № 11.33/182 про його заробітну плату, зобовязати відповідача з 01.10.2016 року провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати в сумі 3704,89 грн. згідно довідки Волинської обласної державної адміністрації від 19.09.2016 року № 11.33/182.

В судове засідання представник позивача та представник відповідача не зявилися, подали клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності.

В поданих суду запереченнях, представник відповідача вказував, що позов не визнає та заперечує в його задоволенні.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 21.12.2016 року ухвалено судовий розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам частини 6 статті 128 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 15.05.2010 року перебуває на обліку як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати.

06.10.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення йому перерахунку пенсії надавши довідку Волинської обласної державної адміністрації від 19.09.2016 року № 11.33/182 (а.с. 8-9).

Рішенням від 13.10.2016 року ЛО УПФ України Волинської області повідомило ОСОБА_2 що підстави для перерахунку пенсії згідно поданої заяви та довідки про заробітну плату відсутні (а.с. 7).

Відповідно до статтей 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (у тому числі і Законом України «Про державну службу»), є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення на задовільному рівні, докладати зусиль для її поступового піднесення на більш високий рівень, тощо.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу України (в редакції Закону N 76-VIII ( 76-19 ) від 28.12.2014 - щодо набрання чинності норм зазначеного Закону див. «Прикінцеві положення» (76-19) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Разом з цим, за правилами ч. 2 ст. 48 Закону України «Про Регламент Верховної Ради» закони, постанови та інші акти Верховної Ради, що набрали чинності, скасуванню Верховною Радою не підлягають, вони можуть бути визнані Верховною Радою такими, що втратили чинність.

Таким чином, слід дійти висновку про відсутність підстав вважати, що у звязку із скасуванням норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», з 01.06.2015 пенсії не призначаються і раніше призначені пенсії не перераховуються, відтак, посилання представника відповідача на положення пункту 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 як на підставу для відмови в перерахунку пенсії позивачу є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на положеннях ч.2 ст. 48 Закону України «Про Регламент Верховної Ради».

Враховуючи вищевикладене та виходячи з відсутності даних, які б свідчили, що на час виникнення спірних правовідносин норми Закону України «Про державну службу» втратили чинність, суд дійшов висновку про те, що Закон України «Про державну службу» на час виникнення спірних правовідносин є чинним.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, встановлені Законом України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року (в редакції на час призначення пенсії позивачу) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у звязку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Суд не бере до уваги заперечення відповідача відносно того, що згідно п. 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених, Законом України «Про державну службу» не призначаються, а раніше призначені не перераховуються, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який прийнято Верховною Радою України 02.03.2015 року, що набрав чинності 28.03.2015 року, а окремі положення 01.04.2015 року.

У п. 5 Прикінцевих положень цьогоЗакону визначено питання призначення пенсій, які призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

За загальним правилом, установленим ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року (набрало законної сили 8 лютого 2006 року) положення ст. 58 Конституції України про незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи, судам слід мати на увазі наступне: реалізація особою прав, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органів державної влади на відсутність коштів як причину невиконання своїх зобовязань, судами не повинні прийматися до уваги; у випадках, коли набуття чинності певним законом його норма призупиняє дію положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Судом встановлено, що на час призначення ОСОБА_2 пенсії (15.05.2010 року) діяли вимоги ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», тому норма закону, яка набрала чинності 01 червня 2015 року не повинна бути застосована до виплати пенсії позивачу.

Тому, скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 01 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України «Про державну службу».

При цьому, суд вважає доводи відповідача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії позивача з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни № 213-VIII від 02.03.2015 року необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Таке застосування норм права суперечить вимогам ч.1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов позивача до Луцького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, підставний та підлягає до задоволення, оскільки пенсія ОСОБА_2 призначена 15.05.2010 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року.

Крім того, судом встановлено, що позивач звернулася із заявою про перерахунок пенсії до відповідача 06.10.2016 року, долучивши довідку Волинської обласної державної адміністрації від 19.09.2016 року № 11.33/182.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, дату звернення із заявою про перерахунок пенсії до ЛО УПФ України Волинської області та заявлені вимоги позивача про перерахунок пенсії саме з 01.10.2016 року, суд дійшов висновку, що перерахунок пенсії необхідно провести з 01.10.2016 року, оскільки така вимога заявлена в межах строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 13, 14, 71, 86, 94, ч. 2 ст. 99, 158-163, 167, 186, ч.1 ст. 244-2, 254, ч.1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ч.3 ст. 22, ч.1 ст. 58 Конституції України, статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії № 3723-XII від 16.12.1993), суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови ОСОБА_2 здійснити перерахунок пенсії згідно довідки Волинської обласної державної адміністрації від 19.09.2016 року № 11.33/182 про його заробітну плату.

Зобов'язати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.10.2016 року відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати в розмірі 3704,89 грн. згідно довідки Волинської обласної державної адміністрації від 19.09.2016 року № 11.33/182.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцького обєднаного управління пенсійного Фонду України Волинської області на користь ОСОБА_2 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_1