Справа № 826/23342/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

21 грудня 2016 року м. Київ№ 826/23342/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиГоловного територіального управління юстиції у м. Києві, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ворони Тетяни Сергіївни Товариство з обмеженою відповідальністю «Лорето Груп», Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний Банк»
проскасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся з позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач-1) та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ворони Тетяни Сергіївни (далі по тексту - відповідач-2), за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Лорето Груп» та Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» з урахуванням уточнених позовних вимог про:

- скасування рішення відповідача - 1 від 11.08.2015р. №23569258 про відмову у державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення №641, секції Е, поверх 1-2, загальною площею 133,21кв.м., розташоване по АДРЕСА_1, у місті Києві;

- скасування рішення відповідача - 2 від 28.04.2015р. №20995635 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення №641, секції Е, поверх 1-2, загальною площею 133,21кв.м., розташоване по АДРЕСА_1, у місті Києві за ТОВ «Лорето Груп»;

- зобов'язання відповідача - 1 зареєструвати право власності на нежитлове приміщення №641, секції Е, поверх 1-2, загальною площею 133,21кв.м., розташоване по АДРЕСА_1, у місті Києві за ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваних рішень, оскільки відповідачем 1 не було враховано черговості розгляду поданих заяв позивачем та ТОВ «Лорето Груп», а також те, що майнові права на вказані нежитлові приміщення належать позивачу у зв'язку із чим, право власності не могло бути зареєстровано за іншою особою.

Дослідивши наявні матеріали адміністративної справи, заслухавши думку представників сторін та третіх осіб, суд дійшов до переконання про наявність підстав для закриття провадження у справі з огляду на таке.

22.05.2015р. державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято та зареєстровано заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Як вбачається з вказаної заяви вона стосується реєстрації виникнення права приватної власності на нежитлове приміщення №641 розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві.

При цьому, жодних інших відомостей щодо ідентифікації вищевказаного нерухомого майна в ній не наведено.

У той же час з договору відступлення права вимоги №217/F-В-А від 21.05.2013р. доданого до вказаної заяви, встановлено, що таке право стосується нежитлових приміщень, що розташовані за будівельною адресою АДРЕСА_1. секція "Е", поверх 1-2, загальною площею за проектно-кошторисною документацією 133,21 кв.м.

Також позивачем для проведення державної реєстрації відповідачу 1 було надано копію технічного паспорту, виготовленого 28.04.2014 року, з плану якого та експлікації приміщень вбачається, що це група приміщень №641, розташованих на 1 поверсі, літери "А" житлового будинку №15-А, по вул. Ованеса Туманяна у місті Києві, загальною площею 131,3 кв.м.

Отже, з урахуванням поданих позивачем документів судом встановлено, що фактично заява про реєстрацію прав та їх обтяжень стосувалася групи приміщень, детальний опис та характеристики яких відображено в наданому технічному паспорті.

Також судом встановлено, що оскаржуване рішення відповідача - 2 від 28.04.2015р. №20995635 стосується реєстрації права власності на нежитлове приміщення №641 (літ. А), розташоване по АДРЕСА_1, у місті Києві за ТОВ «Лорето Груп».

При цьому, з документів, які подані для проведення держаної реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема, договору купівлі-продажу від 28.04.2015 року вбачається, що це нежитлові приміщення, група приміщень №641 (літ "А"), загальною площею 131,3 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1

Таким чином рішення, що оскаржуються у даній адміністративній справі, стосуються одного і того ж об'єкту нерухомого майна, права на яке у позивача та ТОВ «Лорето Груп» виникли на підставі різних та не пов'язаних між собою цивільно-правових угод.

Суд зазначає, що оскаржуючи рішення відповідачів за вказаних обставин, позивач фактично прагне визнати за собою право власності на спірний об'єкт, позбавивши такого права третю особу 1, що свідчить про наявність в даних правовідносинах спору про право.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як встановлено ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно п.п. 1, 7 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У той же час даний спір не є публічним, стосується цивільного права і має приватно-правовий характер.

За вказаних обставин, з урахуванням практики Верховного Суду України (постанови від 23 березня 2016 року у справі №21-5430а15, від 16 грудня 2014 року справі № 21-544а14), суд приходить висновку, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, у зв'язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 2) виключено; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як встановлено ч. 2 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду цивільними судами у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 157, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі №826/23342/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ворони Тетяни Сергіївни, за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю «Лорето Груп» та Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» про скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалу направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя І.М. Погрібніченко