Справа № 822/1908/16
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1908/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі: представників позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Верест" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить визнати протиправними і скасувати:

1. податкове повідомлення-рішення по податку на прибуток від 27.09.2016 року № НОМЕР_1 відповідно до якого загальна сума грошового зобовязання (податкове зобовязання та штрафні (фінансові) санкції) ТОВ «Верест» становить 93187,50 грн.,

2. податкове повідомлення-рішення по податку на додану вартість від 27.09.2016 року № НОМЕР_2 відповідно до якого загальна сума грошового зобовязання (податкове зобовязання та штрафні (фінансові) санкції) ТОВ «Верест» становить 168627 грн.,

3. податкове повідомлення-рішення за платежем-акцизний податок з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів від 27.09.2016 року № НОМЕР_3 відповідно до якого загальна сума грошового зобовязання (податкове зобовязання та штрафні (фінансові) санкції) ТОВ «Верест» становить 211101,25 грн.,

4. податкове повідомлення-рішення за платежем-штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій від 27.09.2016 року № НОМЕР_4 відповідно до якого загальна сума штрафних (фінансових) санкцій ТОВ «Верест» становить 12550 грн.,

5. податкове повідомлення-рішення за платежем-штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій від 27.09.2016 року № НОМЕР_5 відповідно до якого загальна сума штрафних (фінансових) санкцій ТОВ «Верест» становить 340 грн.,

6. податкове повідомлення-рішення щодо грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб від 27.09.2016 року № НОМЕР_6 відповідно до якого загальна сума грошового зобовязання (податкове зобовязання та штрафні (фінансові) санкції, а також пеня) ТОВ «Верест» становить 144706 грн.,

7. податкове повідомлення-рішення щодо застосування штрафної санкції з податку на доходи фізичних осіб

від 27.09.2016 року № 3 відповідно до якого загальна сума штрафних (фінансових) санкцій ТОВ «Верест» становить 1020 грн.,

8. вимогу про сплату недоїмки № Ю- винесену Головним управлінням Державної фіскальної служби у Хмельницькій області відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Верест» від 27.09.2016 року;

9. рішення № НОМЕР_7 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, винесене Головним управлінням Державної фіскальної служби у Хмельницькій області відносно товариства з обмеженою відповідальністю «Верест» від 27.09.2016 року.

Свій позов позивач мотивує тим, що відповідач на підставі акту перевірки прийняв такі податкові повідомлення-рішення:

-№ НОМЕР_2 від 27.09.2016 року, яким збільшив суму грошового зобовязання позивача за платежем-податок на додану вартість в розмірі 168627 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 97628 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 70999 грн.,

-№ НОМЕР_1 від 27.09.2016 року, яким збільшив суму грошового зобовязання позивача за платежем-податок на прибуток в розмірі 93187,50 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 74550 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 18637,50 грн.,

-№ НОМЕР_3 від 27.09.2016 року, яким визначив позивачу суму податкового зобовязання за платежем акцизний податок з реалізації обєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 211101,25 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 168881 грн., та штрафних санкцій в сумі 42220,25 грн.,

-№ НОМЕР_4 від 27.09.2016 року, яким застосував штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 12550 грн.,

-№ НОМЕР_5 від 27.09.2016 року, яким застосував штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 340 грн.,

-№ НОМЕР_6 від 27.09.2016 року, яким визначив позивачу суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 144706 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 72583,48 грн., штрафних санкцій в сумі 44578,34 грн., та пені в сумі 27544,18 грн.,

-№ 3 від 27.09.2016 року, яким застосував штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 1020 грн.

Також на підставі акту перевірки відповідач прийняв:

-вимогу № Ю- від 27.09.2016 року про сплату (боргу) недоїмки в сумі 9697,64 грн.,

-рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного податку в сумі 4848,82 грн., № НОМЕР_7 від 27.09.2016 року.

Позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою та рішенням про застосування штрафних санкцій, враховуючи наступне.

На підставі договору поставки № 0107/1401 від 01 липня 2014 року позивач отримав від ТОВ «Продуктова гільдія» курячі четвертинки на загальну суму 497002,50 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 82883,75 грн.

Факт поставки закупленого товару підтверджується рахунком на оплату № 112 від 01.07.2014 року, видатковою накладною № 357 від 01.07.2014 року, ТТН № 357 від 01.07.2014 року на 20000 кг., та ТТН № 357 від 01.07.2014 року на 5000 кг., податковою накладною № 10 від 01.07.2014 року, видатковими накладними зі складу постачальника № Р Н к-36 від 01.07.2014 року та розхідником ТОВ «Продуктова гільдія» № 73 від 01.07.2014 року.

Якість товару підтверджена ветеринарними свідоцтвами ДРД-00 № 283715 та ДРД-00 № 283716 від 01.07.2014 року, виданими міською лікарнею ветеринарної медицини м. Херсона та експертним висновком № 000179і/14 від 24.01.2014 року, виданим випробувальною лабораторією Херсонської регіональної лабораторії ветмедицини ім. Л.С. Ценковського за замовленням ТОВ «Продуктова гільдія».

Оплата товару здійснена частинами: 03.07.2014 року, 04.07.2014 року, 07.07.2014 року, 08.07.2014 року, 09.07.2014 року, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Отримана продукція використана позивачем на виробництво мясних та ковбасних виробів, що відображено в бухгалтерському обліку товариства.

Таким чином операція з купівлі-продажу та поставки товару відбулася реально, первинні документи вчиненні відповідно до вимог чинного законодавства та мають юридичну силу, тому податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 27.09.2016 року, яким відповідач збільшив суму грошового зобовязання позивача за платежем-податок на додану вартість в розмірі 168627 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 97628 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 70999 грн., та № НОМЕР_1 від 27.09.2016 року, яким відповідач збільшив суму грошового зобовязання позивача за платежем-податок на прибуток в розмірі 93187,50 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 74550 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 18637,50 грн., необхідно визнати протиправними та скасувати.

Перевіркою встановлено, що позивач в 2015 році нарахував акцизний податок лише вартості нафтопродуктів реалізованих через АЗС за готівку, але не враховано акцизний податок з вартості нафтопродуктів відпущених покупцям при здійсненні операцій із застосуванням РРО з використанням талонів, паливних карток, відомостей про відпуск нафтопродуктів, тощо та з розрахунками у безготівковій формі.

З норм ОСОБА_6 кодексу України вбачається, що операція з реалізації субєктом господарювання підакцизних товарів є обєктом оподаткування акцизним збором якщо здійснюється продаж підакцизних товарів безпосередньо громадянам або іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання.

Отже при наявності договорів купівлі-продажу укладених із субєктами господарювання з оплатою постачання в безготівковому порядку відсутні підстави для оподаткування таких товарів акцизним податком.

Таким чином податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 27.09.2016 року, яким відповідач визначив позивачу суму податкового зобовязання за платежем акцизний податок з реалізації обєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 211101,25 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 168881 грн., та штрафних санкцій в сумі 42220,25 грн., необхідно визнати протиправним та скасувати.

В акті перевірки вказано, що позивач як податковий агент не включив до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб ОСОБА_7, та ОСОБА_8, суми нарахованих та виплачених їм коштів в рахунок відшкодування вартості придбаної у 2014 році продукції тваринництва та не утримав необхідну суму податку на доходи фізичних осіб.

У разі коли сума отриманого доходу перевищує 100 розмірів мінімальної заробітної плати, фізична особа зобовязана надати контролюючому органу довідку про самостійне вирощування продукції тваринництва, що видається у довільній формі сільською, селищною або міською радою за місцем податкової адреси (місцем проживання) власника продукції тваринництва.

Із змісту норм ОСОБА_6 кодексу України випливає, що фізична особа яка має бажання реалізувати продукцію тваринництва власного вирощування на суму більшу за 100 розмірів мінімальної заробітної плати повинна надати саме контролюючому органу довідку про самостійне вирощування продукції тваринництва.

Позивач як покупець такої продукції не може знати чи подавав продавець відповідну довідку контролюючому органу і скільки всього він реалізував продукції тваринництва з початку року.

Відтак позивач не мав змоги правильно нарахувати податок на доходи фізичних осіб фізичним особам продавцям ОСОБА_7, та ОСОБА_8

Таким чином податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 27.09.2016 року, яким відповідач визначив позивачу суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 144706 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 72583,48 грн., штрафних санкцій в сумі 44578,34 грн., та пені в сумі 27544,18 грн., та податкове повідомлення-рішення № 3 від 27.09.2016 року, яким відповідач застосував штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 1020 грн., необхідно визнати протиправними та скасувати.

Актом перевірки встановлено неповне оприбуткування готівкових коштів в касу підприємства 01.01.2016 року в сумі 2510 грн.

Відповідно до фіскального звітного чеку № 1463 від 01.01.2016 року станом на 01.01.2016 року в сейфі позивача було не 2510 грн., а 2068 грн.

Крім того з 01 по 03 січня 2016 року у звязку із вихідними днями касир та бухгалтерія не працювали тому оприбуткування вказаних коштів було здійснено лише 04.01.2016 року.

Таким чином податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 27.09.2016 року, яким відповідач застосував штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 12550 грн., та № НОМЕР_5 від 27.09.2016 року, яким відповідач застосував штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 340 грн., необхідно визнати протиправними та скасувати.

Також відповідач прийняв вимогу № Ю- від 27.09.2016 року про сплату (боргу) недоїмки в сумі 9697,64 грн., та рішення № НОМЕР_7 від 27.09.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного податку в сумі 4848,82 грн., оскільки позивач не задекларував за липень-грудень 2014 року єдиний соціальний внесок в сумі 856,04 грн.

Вказана сума єдиного внеску була повністю сплачена позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями № 311, 312 від 30.01.2015 року.

Таким чином вимогу № Ю- від 27.09.2016 року про сплату (боргу) недоїмки в сумі 9697,64 грн., та рішення № НОМЕР_7 від 27.09.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного податку в сумі 4848,82 грн., необхідно визнати протиправними та скасувати.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надавши пояснення за змістом позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, пояснивши суду, що податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки прийняті у повній відповідності до вимог ОСОБА_6 кодексу України, тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Письмові заперечення представника відповідача додані до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пункт 1.1 статті 1 ОСОБА_6 кодексу України він регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований як юридична особа та відповідно до статті 15 ОСОБА_6 кодексу України є платником податків.

Обовязки та права платників податків визначені статтями 16, 17 цього Кодексу.

Згідно пункту 41.1 статті 41 ОСОБА_6 кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів.

Однією із функцій органів державної податкової служби яку вони виконують згідно підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19 ОСОБА_6 кодексу України є здійснення контролю своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ОСОБА_6 кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пунктів 61.1, 61.2 статті 62 ОСОБА_6 кодексу України податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

ОСОБА_6 контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ОСОБА_6 кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється також шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Порядок проведення перевірок встановлений главою 8 ОСОБА_6 кодексу України.

Пунктом 75.1, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ОСОБА_6 кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Порядок проведення документальних планових перевірок встановлений статтею 77 ОСОБА_6 кодексу України.

Посадовими особами Камянець-Подільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Верест».

Згідно пункту 77.9 статті 77 ОСОБА_6 кодексу України визначено, що порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ОСОБА_6 кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

За результатами перевірки відповідач склав акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Верест», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.03.2016 року» № 63/22-01-14-01/23846567 від 09.09.2016 року.

Перевіркою встановлено такі порушення, а саме:

-пункту 44.1 статті 44, пунктів 138.2, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ОСОБА_6 кодексу України, пункту 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік в сумі 74550 грн.,

-підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.3 статті 198 ОСОБА_6 кодексу України, в результаті чого занижено податковий кредит з податку на додану вартість за липень 2014 року в сумі 82834 грн.,

-підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213, підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214, підпункту 215.3.10 пункту 215.3 статті 215, пункту 216.9 статті 216 ОСОБА_6 кодексу України, в результаті чого занижено акцизний податок 2015 року в сумі 168881 грн.,

-пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, а саме: встановлено неповне оприбуткування готівкових коштів у загальній сумі 2510 грн., в касу підприємства 01.01.2016 року;

-пунктів 7, 10 статті 3 розділу II Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не створено контрольні стрічки в електронній формі та не передано по дротових або бездротових каналах звязку інформацію про обсяг розрахункових операцій за 01.01.2016 року;

-пунктів 3.2, 3.3, 3.6 розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами ОСОБА_6 розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, в результаті чого ТОВ «Верест» подано Податкові розрахунки форми 1 Д Ф за 1 квартал 2014 року-4 квартал 2015 року з недостовірними відомостями та помилками які призвели до зміни платника податку;

-підпунктів 164.1.1, 164.1.2, 164.2.1, 164.2.20 статті 164, підпункту «и» підпункту 165.1.1, підпункту 165.1.24 статті 165, підпунктів 168.1.1, 168.1.4 статті 168, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ОСОБА_6 кодексу України, в результаті чого позивач занизив суму податку на доходи фізичних осіб всього в розмірі 72583,48 грн.,

-пункту 1 частини 1, частини 7 статті 7, частини 7 статті 8, частини 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого позивач у складі звітності з єдиного внеску поданої за липень-грудень 2014 року не нарахував та не утримав єдиний соціальний внесок у загальній сумі 9697,64 грн.

Так як при проведенні перевірки встановлено, що позивач порушив вимоги податкового законодавства, відповідач відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктів 58.1, 58.2 статті 58 ОСОБА_6 кодексу України, в строки встановлені пунктом 86.8 статті 86 цього Кодексу прийняв податкові повідомлення-рішення якими самостійно визначив суму грошового зобов'язання позивачу як платнику податків за кожним окремим податком, та застосував штрафні (фінансові) санкції, а також прийняв вимогу про сплату (боргу) недоїмки та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного податку.

На підставі акту перевірки відповідач прийняв та надіслав позивачу такі податкові повідомлення-рішення:

-№ НОМЕР_2 від 27.09.2016 року, яким збільшив суму грошового зобовязання позивача за платежем-податок на додану вартість в розмірі 168627 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 97628 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 70999 грн.,

-№ НОМЕР_1 від 27.09.2016 року, яким збільшив суму грошового зобовязання позивача за платежем-податок на прибуток в розмірі 93187,50 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 74550 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 18637,50 грн.,

-№ НОМЕР_3 від 27.09.2016 року, яким визначив позивачу суму податкового зобовязання за платежем акцизний податок з реалізації обєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 211101,25 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 168881 грн., та штрафних санкцій в сумі 42220,25 грн.,

-№ НОМЕР_4 від 27.09.2016 року, яким застосував штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 12550 грн.,

-№ НОМЕР_5 від 27.09.2016 року, яким застосував штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 340 грн.,

-№ НОМЕР_6 від 27.09.2016 року, яким визначив позивачу суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 144706 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 72583,48 грн., штрафних санкцій в сумі 44578,34 грн., та пені в сумі 27544,18 грн.,

-№ 3 від 27.09.2016 року, яким застосував штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 1020 грн.

Також на підставі акту перевірки відповідач прийняв:

-вимогу № Ю- від 27.09.2016 року про сплату (боргу) недоїмки в сумі 9697,64 грн.,

-рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного податку в сумі 4848,82 грн., № НОМЕР_7 від 27.09.2016 року.

Висновки акту перевірки та прийняті на їх підставі податкові повідомлення-рішення, вимогу про сплату (боргу) недоїмки та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного податку, суд вважає такими, що не відповідають вимогам ОСОБА_6 кодексу України є неправомірними в частині, враховуючи наступне.

Перевіркою повноти визначення податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.01.2014 року по 31.03.2016 року встановлено його завищення за липень 2014 року в сумі 82834 грн., в результаті віднесення до його складу податку на додану вартість з вартості курячих четвертинок, факт поставки яких постачальником ТОВ «Продуктова Гільдія» на адресу ТОВ «Верест» в липні 2014 року на загальну суму 497002,50 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 82833,75 грн., документально не підтверджено.

Сума податку на додану вартість в розмірі 82834 грн., віднесена до податкового кредиту за липень 2014 року на підставі податкової накладної № 10 від 01.07.2014 року, відображеної в реєстрі отриманих податкових накладних.

Згідно наданих для перевірки товарно-транспортних накладних замовником автомобільних перевезень є ТОВ «Верест», а виконавцем фізична особа-підприємець ОСОБА_9 Проте за даними регістрів бухгалтерського обліку не встановлено взаємовідносин позивача та перевізника.

Пунктом навантаження товару вказане м. Херсон, хоча ТОВ «Продуктова Гільдія» зареєстроване в ІНФОРМАЦІЯ_1. За даними інформаційних ресурсів ДФС України встановлено наявність у ТОВ «Продуктова Гільдія» оптової бази в м. Донецьку, але інформація про наявність складських приміщень (власних або орендованих) у м. Херсоні відсутня.

За змістом ветеринарних свідоцтв ДРД-00 № 283715 та ДРД-00 № 283716 від 01.07.2014 року товар вивозиться із м. Херсон, ТОВ «М К Імперіал», проте згідно даних Системи автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України не встановлено взаємовідносин ТОВ «Продуктова Гільдія» та ТОВ «М К Імперіал». Таким чином не підтверджується факт транспортування товару від постачальника до отримувача.

Згідно бази даних ДФС України станом на 01.07.2014 року ТОВ «Продуктова Гільдія» перебувало на податковому обліку в ДПІ у Соломянському районі м. Києва. За звітом субєкта малого підприємництва за 2014 рік основні засоби у товариства відсутні, розрахунок № 1 Д Ф за 3 квартал 2014 року не подавався.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що в слідчому відділі Соломянського РУ ГУМВС України в м. Києві перебуває кримінальне провадження за № 0009012 від 11.10.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи зареєстрували з метою прикриття незаконної діяльності субєкти підприємницької діяльності (юридичні особи), в тому числі і ТОВ «Продуктова Гільдія».

Під час допиту посадової особи ТОВ «Продуктова Гільдія» встановлено, що така особа ніякого відношення до фінасово-господарської діяльності товариства, ніяких документів не підписувала, не надавав ніяких товарів на адресу інших підприємств.

З викладеного вбачається, що первинні документи отримані позивачем від ТОВ «Продуктова Гільдія» на підставі яких позивач збільшив податковий кредит з податку на додану вартість та витрати товариства, підписані особою яка не мала законних підстав та повноважень на вчинення таких дій.

Таким чином перевіркою встановлено, що надані для перевірки документи не є первинними документами, що підтверджують здійснення господарської операції з поставки позивачу від ТОВ «Продуктова Гільдія» товару в липні 2014 року, тому контролюючий орган вважає факт здійснення господарської операції з поставки товару документально не підтвердженим.

Суд не погоджується з такими висновками акту перевірки, поясненнями представника відповідача, враховуючи наступне.

Відповідно до підпункту а) пункту 185.1 статті 185 ОСОБА_6 кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Із пояснень сторін та матеріалів справи судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Продуктова Гільдія» укладено договір поставки товару № 0107/1401 від 01.07.2014 року.

На виконання такого договору ТОВ «Продуктова Гільдія» поставило на адресу позивача курячі четвертинки в кількості 24975 кг на загальну суму 497002,50 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 82833,75 грн.

Документально господарська операція з поставки курячих четвертинок оформлена видатковою накладною № 357 від 01.07.2014 року та податковою накладною № 10 від 01.07.2014 року.

Перевезення товару на адресу покупця підтверджується товарно-траспортною накладною № 357 від 01.07.2014 року на 20000 кг., та ТТН № 357 від 01.07.2014 року на 5000 кг.

Автомобіль яким здійснено доставку товару позивачу є спеціалізованим транспортним засобом для перевезення мясних продуктів, що підтверджується матеріалами справи.

На товар-курячі четвертинки міською лікарнею ветеринарної медицини м. Херсона видані ветеринарні свідоцтва ДРД-00 № 283715 та ДРД-00 № 283716 від 01.07.2014 року в яких зазначено, що місцем вивезення товару є м. Херсон.

Крім того факт поставки закупленого товару підтверджується рахунком на оплату № 112 від 01.07.2014 року, видатковими накладними зі складу постачальника № Р Н к-36 від 01.07.2014 року та розхідником ТОВ «Продуктова гільдія» № 73 від 01.07.2014 року.

Якість товару підтверджена крім ветеринарних свідоцтв також експертним висновком № 000179і/14 від 24.01.2014 року, виданим випробувальною лабораторією Херсонської регіональної лабораторії ветмедицини ім. Л.С. Ценковського за замовленням ТОВ «Продуктова гільдія».

Оплата товару здійснена частинами у безготівковій формі 03.07.2014 року, 04.07.2014 року, 07.07.2014 року, 08.07.2014 року, 09.07.2014 року, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Отримана продукція використана позивачем на виробництво мясних та ковбасних виробів, що відображено в бухгалтерському обліку позивача.

Зокрема в акті перевірки зазначається, що курячі четвертинки використані позивачем на виробництво мясо-ковбасних виробів та їх вартість в сумі 414168,75 грн., включена до складу виробничої собівартості готової продукції підприємства за 2014 рік.

Матеріалами перевірки не встановлено інших джерел надходження сировини для належного функціонування підприємства в період який підлягав перевірці, основними видами діяльності якого є виробництво мяса та мясних продуктів, а також не ставиться під сумнів наявність виробництва підприємством продукції.

Контролюючим органом не досліджено в повній мірі та не надано жодних доказів в підтвердження своїх висновків про порушення податкового законодавства позивачем, які базуються на інформації про відсутність бухгалтерського обліку його взаємовідносин із перевізником товару, та взаємовідносин постачальника товару ТОВ «Продуктова Гільдія» із ТОВ «М К Імперіал».

Відсутність бухгалтерського обліку взаємовідносин позивача із перевізником товару-фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9, та відсутність інформації розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь ОСОБА_9, як платника податків і сум утриманого з нього податку в формі 1 Д Ф не може слугувати абсолютною підставою для висновків про доведеність відсутності факту перевезення та факту поставки товару на адресу ТОВ «Верест».

Неналежне оформлення позивачем форми 1 Д Ф та відсутність відповідних записів по рахунках бухгалтерського обліку може бути підставою для застосування відповідних фінансових санкцій до юридичної особи та притягнення до відповідальності посадових осіб товариства.

Відсутність чи неналежне документальне оформлення господарських відносин між ТОВ «Продуктова Гільдія» із ТОВ «М К Імперіал» також не свідчить про відсутність поставки товару на адресу його покупця.

Відповідач передчасно зробив в акті перевірки висновок про те, що первинні документи від імені постачальника підписані не уповноваженою особою, посилаючись на інформацію про наявність кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 205 КК України, оскільки в судовому засіданні не було можливості підтвердити факт наявності судового рішення чи будь-якого іншого процесуального рішення, передбаченого КПК України за результатами розгляду такого кримінального провадження. Такі обставини суд трактує на користь платника податків, тобто позивача.

Відповідно до підпункту а) пункту 198.1, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ОСОБА_6 кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

ОСОБА_6 кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно пункту 201.10 статті 201 ОСОБА_6 кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Дослідження змісту вказаних норм ОСОБА_6 кодексу України надає право суду зробити висновок про те, що за наявності обєкта оподаткування податком на додану вартість, суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів відносяться платником податку до податкового кредиту за датою події яка сталася раніше і єдиною правовою підставою (у разі відсутності доказів відсутності факту поставки товару постачальником на адресу покупця), для того щоб не відносити до податкового кредиту суму податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів є відсутність податкових накладних зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Оскільки в судовому засіданні не досліджено доказів відсутності поставки товару на адресу позивача, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 27.09.2016 року, яким відповідач збільшив суму грошового зобовязання позивача за платежем-податок на додану вартість в розмірі 168627 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 97628 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 70999 грн., необхідно визнати протиправним та скасувати.

Перевіркою повноти визначення витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, відповідачем в акті перевірки встановлено їх завищення в сумі 414169 грн.

Господарська операція з поставки позивачу курячих четвертинок від ТОВ «Продуктова Гільдія» оформлена видатковою накладною № 357 від 01.07.2014 року на загальну суму 497002,50 грн., в тому числі податок на додану вартість в сумі 82833,75 грн.

Курячі четвертинки в кількості 24975 грн., використані позивачем на виробництво мясо-ковбасних виробів та їх вартість в сумі 414168,75 грн., включена до складу виробничої вартості готової продукції товариства за 2014 рік.

Відповідно до пунктів 138.2, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ОСОБА_6 кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, в тому числі прямих матеріальних витрат, загальновиробничих витрат, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Із змісту вказаних норм ОСОБА_6 кодексу України вбачається, що основними умовами включення витрат до складу витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування є отримання первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат і такі витрати повинні бути пов'язані з виробництвом товарів.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що за таких же обставин, які наведені при доведеності правомірності віднесення позивачем сплаченої суми податку на додану вартість до податкового кредиту необхідно також визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.09.2016 року, яким відповідач збільшив суму грошового зобовязання позивача за платежем-податок на прибуток в розмірі 93187,50 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 74550 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 18637,50 грн.

За період з 01.01.2015 року по 31.03.2016 року позивач задекларував акцизний податок в сумі 306983 грн.

Перевіркою встановлено заниження позивачем акцизного податку за цей період в сумі 168881 грн., внаслідок його не нарахування з вартості нафтопродуктів відпущених покупцям з автозаправної станції при здійсненні розрахункових операцій із застосуванням РРО з використанням талонів, паливних карток, відомостей на відпуск нафтопродуктів, тощо та з розрахунками у безготівковій формі.

В судовому засіданні встановлено, що позивач проводив реалізацію пального через АЗС у безготівковій формі юридичним особам. Копії первинних документів в тому числі і договорів додані до матеріалів справи.

Відповідно до підпункту 213.1 пункту 213.1 статті 213 ОСОБА_6 кодексу України об'єктами оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Згідно підпункту 214.4 пункту 214.1 статті 214 ОСОБА_6 кодексу України у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу.

Нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне, відповідно до пункту 215.1 статті 215 ОСОБА_6 кодексу України належать до підакцизних товарів.

Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ОСОБА_6 кодексу України реалізація підакцизних товарів (продукції) це будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Таким чином основною умовою визначення роздрібної торгівлі підакцизних товарів є їх реалізація громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ОСОБА_6 кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже реалізація підакцизних товарів юридичним особам які здійснюють господарську, підприємницьку діяльність не може вважатися особистим некомерційним використанням, тому продаж позивачем нафтопродуктів через АЗС юридичним особам які в подальшому використовували пальне у власній господарській діяльності в тому числі і для отримання прибутку не може бути обєктом оподаткування акцизним податком.

Жодна норма ОСОБА_6 кодексу України не встановлює обовязкового визначення продажу нафтопродуктів через АЗС як саме роздрібну торгівлю підакцизними товарами.

За таких обставин суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 27.09.2016 року, яким відповідач визначив позивачу суму податкового зобовязання за платежем акцизний податок з реалізації обєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 211101,25 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 168881 грн., та штрафних санкцій в сумі 42220,25 грн., необхідно визнати протиправним та скасувати.

Перевіркою встановлено, що позивач як податковий агент не включив до загального місячного оподатковуваного доходу мобілізованих працівників товариства ОСОБА_10, та ОСОБА_11, сум нарахованих та виплачених їм середніх заробітних плат за період з липня по грудень 2014 року в розмірі 23780,52 грн., та не утримав і несвоєчасно сплатив до бюджету суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 3156,38 грн.

Крім того позивач як податковий агент не включив до загального місячного оподатковуваного доходу фізичних осіб ОСОБА_7, та ОСОБА_8, суми нарахованих та виплачених їм грошових коштів в рахунок відшкодування вартості придбаної у 2014 році продукції тваринництва на загальну суму в розмірі 421291,21 грн., та не утримав до бюджету суму податку на доходи фізичних осіб в розмірі 69427,10 грн.

Відповідно до підпунктів 164.1.1, 164.1.2 пункту 164.1, підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ОСОБА_6 кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід-будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до підпунктів 168.1.1, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 ОСОБА_6 кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Відповідно до підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ОСОБА_6 кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно частини 3 статті 119 КЗпП України (в редакції статті яка діяла в період проведених нарахувань) за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Позивач виконуючи вимоги статтей 36, 119 КЗпП України не звільнив своїх працівників ОСОБА_10, та ОСОБА_11, які були призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зберіг за ними місця їхньої роботи і проводив їм виплату середньої заробітної плати в період з липня по грудень 2014 року.

Разом з тим в порушення вимог підпунктів 164.1.1, 164.1.2 пункту 164.1, підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164, підпунктів 168.1.1, 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 ОСОБА_6 кодексу України позивач не провів нарахування, утримання та своєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб в розмірі 3156,38 грн., та не включив нараховані суми доходу до до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платників податку-Заворотного М.В., та ОСОБА_11

Стаття 165 ОСОБА_6 кодексу України не передбачає не включення середнього заробітку який нараховується працівникам, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Отже, враховуючи наведене суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 27.09.2016 року, яким відповідач визначив позивачу суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 144706 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 72583,48 грн., штрафних санкцій в сумі 44578,34 грн., та пені в сумі 27544,18 грн., в частині визначення суми податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 5452,99 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 3156,38 грн., штрафних санкцій в сумі 2191,30 грн., та пені в сумі 105,31 грн., є таким, що відповідає вимогам ОСОБА_6 кодексу України, тобто є правомірним, тому в цій частині скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 164.1, підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ОСОБА_6 кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом в тому числі інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні основним видом діяльності є виробництво мяса.

Перевіркою встановлено, що позивач у 2014 році здійснив закупку свиней та ВРХ у фізичних осіб ОСОБА_7, та ОСОБА_8, на загальну суму 421291,21 грн., та не утримав податок із суми такого доходу за рахунок платників податку.

Згідно підпункту 165.1.24 пункту 165.1 статті 165 ОСОБА_6 кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються доходи при продажу власної продукції тваринництва груп 1 - 5, 15, 16 та 41 УКТ ЗЕД, отримані від такого продажу доходи не є оподатковуваним доходом, якщо їх сума сукупно за рік не перевищує 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року. Такі фізичні особи здійснюють продаж зазначеної продукції без отримання довідки про наявність земельних ділянок.

У разі коли сума отриманого доходу перевищує встановлений цим підпунктом розмір, фізична особа зобов'язана надати контролюючому органу довідку про самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, що видається у довільній формі сільською, селищною або міською радою за місцем податкової адреси (місцем проживання) власника продукції тваринництва. Якщо довідкою підтверджено вирощування проданої продукції тваринництва безпосередньо платником податку, оподаткуванню підлягає дохід, що перевищує 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Якщо таким платником податку не підтверджено самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, доходи від продажу якої він отримав, такі доходи підлягають оподаткуванню на загальних підставах.

Дослідження змісту зазначених норм ОСОБА_6 кодексу України дає суду підстави зробити висновок про те, що платники податку зобовязані були підтвердити контролюючому органу вирощування проданої позивачу продукції тваринництва безпосередньо саме контролюючому органу шляхом подання відповідної довідки про самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва, що видається у довільній формі сільською, селищною або міською радою за місцем податкової адреси (місцем проживання) власника продукції тваринництва.

Разом з тим підпункт «а» пункту 171.2 статті 172 ОСОБА_6 кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, визначає податкового агента - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні, тобто в даному випадку такий обовязок покладений на позивача як податкового агента.

Згідно пункту 179.2 статті 179 ОСОБА_6 кодексу України відповідно до цього розділу обов'язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи:

-від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу;

-виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом.

Таким чином ОСОБА_6 кодексу України з однієї сторони зобовязує позивача як податкового агента утримувати податок із суми виплаченого доходу платникам податку за їх рахунок, а з іншої сторони зобовязує платників податку довідку про самостійне вирощування, розведення, відгодовування продукції тваринництва подавати до контролюючого органу за місцем податкової адреси (місцем проживання) власника продукції тваринництва, тим самим не встановивши в законодавчому порядку правових підстав для можливого і необхідного контролю з боку податкового агента при вирішенні питання оподаткування виплачених доходів на користь платників податків.

Згідно пункту 56.21 статті 56 ОСОБА_6 кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Оскільки ОСОБА_6 кодексом України однозначно не визначено яким чином і в якому порядку податковий агент зобовязаний отримати потрібну інформацію від платника податку для застосування вимог підпункту 165.1.24 пункту 165.1 статті 165 ОСОБА_6 кодексу України, суд вважає за необхідне прийняти рішення на користь позивача і визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 27.09.2016 року, яким відповідач визначив позивачу суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 144706 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 72583,48 грн., штрафних санкцій в сумі 44578,34 грн., та пені в сумі 27544,18 грн., в частині визначення суми податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 139253,01 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 69427,10 грн., штрафних санкцій в сумі 42387,04 грн., та пені в сумі 27438,87 грн.

При перевірці дотримання встановленого порядку заповнення ОСОБА_6 розрахунку форми 1 Д Ф, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей, відповідачем встановлено порушення пунктів 3.2, 3.3, 3.6 розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами ОСОБА_6 розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку.

У поданому позивачем ОСОБА_6 розрахунку форми 1 Д Ф за 4 квартал 2015 року відображено нарахування та виплату доходу за 157 ознакою ОСОБА_12, в загальній сумі 137603,33 грн.

В 4 кварталі 2015 року позивач здійснив закупку свиней у ФГ «ОСОБА_13Г.» на таку суму, що підтверджується наданими товариством копіями корінців приймальних відомостей форми ПК-1 від 02.10.2015 року № 000666, від 07.12.2015 року № 000802, від 28.12.2015 року № 000849, накладних на відпуск продукції від 02.10.2015 року № 72, від 07.12.2015 року № 93, та від 28.12.2015 року № 94, видаткових касових ордерів та платіжних доручень.

Крім того при заповненні в ОСОБА_6 розрахунках форми 1 Д Ф за період з 1 кварталу 2014 року по 1 квартал 2015 року даних про суми нарахованих та виплачених дотацій на користь платників податків-продавців продукції тваринництва позивач вказав 148 ознаку доходу, тоді як згідно з довідниками ознак доходів, наведеними у додатках до Порядку заповнення та подання податковими агентами ОСОБА_6 розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, при нарахуванні та виплаті доходів фізичним особам від власної продукції тваринництва груп 1-5, 15, 16 та 41 УКТ З Е Д вказується 179 ознака доходу.

В результаті таких порушень позивач подав Податкові розрахунки форми 1 Д Ф за 1 квартал 2014 року-4 квартал 2015 року з недостовірними відомостями та з помилками які призвели до зміни платника податків.

Відповідно до пункту 119.2 статті 119 ОСОБА_6 кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку

-тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення,

-тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

В звязку з тим, що позивач подав до контролюючого органу Податкові розрахунки форми 1 Д Ф за 1 квартал 2014 року-4 квартал 2015 року з недостовірними відомостями та з помилками які призвели до зміни платника податків, і до нього протягом року уже було застосовано штраф за таке саме порушення, податкове повідомлення-рішення № 3 від 27.09.2016 року, яким відповідач застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 1020 грн., є правомірним тому скасуванню не підлягає.

Перевіркою встановлено неповне оприбуткування позивачем готівкових коштів в загальній сумі 2510 грн., в касу товариства, а саме: 01.01.2016 року не здійснено облік готівкових коштів у загальній сумі 2510 грн.,-сума продаж готівкою відповідно Z-звіту денного № 1463 від 01.01.2016 року.

Кошти не оприбутковані у розділі 2 «Облік руху готівки та сум розрахунків» книги обліку розрахункової операції за № НОМЕР_8 р/7 яка використовувалась з реєстратором розрахункових операцій МІНІ 500.01 АЗС, заводський номер П Б 54102778, фіскальний номер НОМЕР_8 на АЗС за адресою: вул. Шевченка, 115, м. Дунаївці, чим порушено пункти 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Відповідно до пункту 2.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Відповідно до пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні оприбуткування готівки-проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

В звязку з тим, що готівка проведена через РРО і зроблений відповідний запис у касовій книзі в день надходження готівки, однак сума готівки не проведена у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків, суд вважає, що позивач не повністю оприбуткував готівкові кошти в сумі 2510 грн., 01.01.2016 року.

Так як позивач не відобразив готівку у книзі обліку розрахункових операцій після її проведення із застосуванням РРО, він порушив порядок оприбуткування готівки, за що передбачена відповідальність передбачена Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Згідно статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» № 436/95 від 12.06.1995 року установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами-громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу:

-за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки-у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Суд при вирішенні спору в цій частині, не бере до уваги пояснення представників позивача, оскільки при дослідженні змісту КОРО за 2016 рік встановлено, що в день надходження готівки в касу товариства, тобто 01.01.2016 року готівка позивачем в КОРО не оприбуткована.

За таких обставин суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 27.09.2016 року, яким відповідач застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 12550 грн., є правомірним та скасуванню не підлягає.

Перевіркою встановлено, що позивач використовував реєстратор розрахункових операцій МІНІ 500.01 АЗС, заводський номер П Б 54102778, фіскальний номер р/6 який не створював контрольну стрічку в електронній формі, тобто не було можливості передавати копії розрахункових документів з 01.01.2016 року.

Встановлено, що не створено контрольні стрічки в електронній формі та не передано по дротових або бездротових каналах звязку інформацію про обсяг розрахункових операцій за 01.01.2016 року, чим порушено пункти 7, 10 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР.

Відповідно до пунктів 7, 10 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані подавати до органів доходів і зборів звітність, пов'язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв'язку.

Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій (крім електронних таксометрів, автоматів з продажу товарів (послуг) та реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для обліку та реєстрації операцій з купівлі-продажу іноземної валюти) повинні подавати до органів державної податкової служби по дротових або бездротових каналах зв'язку електронні копії розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам'яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам'яті модемів, які до них приєднані.

Суб'єкти господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій зобов'язані друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Відповідно до пунктів 5, 9 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

-десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі якщо контрольну стрічку не надруковано або не створено в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій, або виявлено спотворення даних про проведені розрахункові операції, інформація про які міститься на контрольній стрічці, створеній в електронній формі;

-десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - в разі неподання до органів державної податкової служби звітності, пов'язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків з реєстраторів розрахункових операцій по дротових або бездротових каналах зв'язку, в разі обов'язковості її подання;

Враховуючи наведене суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 27.09.2016 року, яким відповідач застосував до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів в сумі 340 грн., є правомірним в звязку з чим скасуванню не підлягає.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску на суми заробітної плати на які нараховується єдиний внесок та правильності декларування у складі звітності нарахованих сум єдиного внеску, відповідач встановив порушення пункту 1 частини 1, частини 7 статті 7, частини 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року, в результаті чого позивач у складі звітності занизив суму єдиного внеску в розмірі 8841,60 грн., необхідного до нарахування, виходячи із сум нарахованих та виплачених за період з липня 2014 року по грудень 2014 року середньої заробітної плати в загальній сумі в розмірі 23780,52 грн., на користь ОСОБА_11, та ОСОБА_10

Також перевіркою встановлено порушення пункту 1 частини 1, частини 7 статті 7, частини 7 статті 8, частини 2 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в результаті чого позивач у складі звітності занизив суму єдиного внеску в розмірі 856,04 грн., необхідного до утримання, виходячи із сум нарахованих та виплачених за період з липня 2014 року по грудень 2014 року середньої заробітної плати в загальній сумі в розмірі 23780,52 грн., на користь ОСОБА_11, та ОСОБА_10

Позивач платіжними дорученнями № 311 та 312 від 30.01.2015 року перерахував до бюджету необхідну до нарахування суму єдиного внеску в розмірі 9697,64 грн., (8841,60 грн., + 856,04 грн.) на суму середньої заробітної плати виплаченої протягом липня-грудня 2014 року ОСОБА_11, та ОСОБА_10

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

У складі звітності з єдиного соціального внеску товариства, поданої до контролюючого органу за липень-грудень 2014 року, вказана сума єдиного внеску не задекларована та не нарахована, що підтверджується розрахунковими листами за серпень-грудень 2014 року.

Відсутність факту декларування нарахування та утримання суми єдиного податку в розмірі 9697,64 грн., із нарахованих та виплачених за період з липня 2014 року по грудень 2014 року середніх заробітних плат в розмірі 23780,52 грн., на користь ОСОБА_11, та ОСОБА_10, спричинило необґрунтовану переплату єдиного соціального внеску по розрахунках позивача з Пенсійним фондом України, якою позивач скористався при подальших розрахунках з даного внеску за зобовязаннями, що виникли на основі виплачених (нарахованих) доходів іншим фізичним особам (працівникам).

Вказана сума єдиного соціального внеску не нарахована в інтегральній картці платника по розрахунках з єдиного соціального внеску, внаслідок чого така сума не нарахована в звітності позивача.

Відповідно до пункту 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 року, при визначені фіскальним органом подібних порушень під час проведення перевірок, встановлена єдина форма документу яким фіксуються суми заниження єдиного соціального внеску-вимога про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 6 до Інструкції.

Так як позивач сплатив необхідну суму єдиного внеску в розмірі 9697,64 грн., сума внеску визначена контролюючим органом у Вимозі про сплату боргу (недоїмки) не зобовязує позивача вдруге платити суму єдиного соціального внеску.

Вказаний документ відобразить у складі нарахувань інтегрованої картки платника по розрахунках з єдиного соціального внеску в розмірі 9697,64 грн., та зменшить необґрунтовану переплату яка виникла в звязку із сплатою позивачем вказаної суми внеску 30.01.2015 року без відповідного декларування у складі звітності.

Згідно частин 2, 3, пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції:

-за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

В звязку з тим, що позивач несвоєчасно провів нарахування та сплату єдиного соціального внеску в розмірі 9697,64 грн., відповідач правомірно прийняв рішення про застосування до позивача штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного податку в сумі 4848,82 грн., № НОМЕР_7 від 27.09.2016 року.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та доведений у судовому засіданні дослідженими доказами частково, тому його необхідно задовольнити частково.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 14, 15, 16, 17, 19, 20, 41, 54, 56, 58, 62, 75, 77, 86, 138, 139, 164, 165, 168, 172, 176, 179, 185, 198, 201, 212, 213, 214, 215 ПК України, ст. 119 КЗпП України, ст. ст. 3, 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», ст.ст. 7, 8, 9, 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», Порядком заповнення та подання податковими агентами ОСОБА_6 розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, ст.ст. 9, 11, 72, 86, 157, 159 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати противним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 27.09.2016 року, яким Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області збільшило суму грошового зобовязання товариству з обмеженою відповідальністю "Верест" за платежем-податок на додану вартість в розмірі 168627 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 97628 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 70999 грн.

Визнати противним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 27.09.2016 року, яким Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області збільшило суму грошового зобовязання товариству з обмеженою відповідальністю "Верест" за платежем-податок на прибуток в розмірі 93187,50 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 74550 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 18637,50 грн.

Визнати противним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 27.09.2016 року, яким Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області визначило товариству з обмеженою відповідальністю "Верест" суму податкового зобовязання за платежем акцизний податок з реалізації обєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів в розмірі 211101,25 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 168881 грн., та штрафних санкцій в сумі 42220,25 грн.,

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 27.09.2016 року, яким Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області визначило товариству з обмеженою відповідальністю "Верест" суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 144706 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 72583,48 грн., штрафних санкцій в сумі 44578,34 грн., та пені в сумі 27544,18 грн., в частині нарахування суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 139253,01 грн., в тому числі за податковими зобовязаннями в сумі 69427,10 грн., штрафних санкцій в сумі 42387,04 грн., та пені в сумі 27438,87 грн., в решті дане податкове повідомлення-рішення залишити без змін.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде виготовлена 26.12.2016 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 26 грудня 2016 року

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1