Справа № 2а/1570/3221/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року м. Київ К/800/37166/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,

при секретарі: Корецькому І.О.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби

на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.01.2012

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2013

у справі № 2а/1570/3221/2011 Одеського окружного адміністративного суду

за позовом Відкритого акціонерного товариства (ВАТ) «Металопром»

до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби (ДПІ)

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень про зменшення суми бюджетного відшкодування, заявленого на рахунок платника у банку, з податку на додану вартість та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18.01.2012, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2013, позов задоволено частково: скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Суворовському районі м. Одеси від 18.03.2011 № , № 000342301.

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач не реалізував процесуальне право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення у податковому обліку позивача за липень, серпень, жовтень, грудень 2010 року сум бюджетного відшкодування з ПДВ на 69738,00 грн., 1427349,00 грн., 1055910,00 грн., 329948,00 грн. відповідно згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 18.03.2011 № , № 000342301, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в актах перевірки від 18.03.2011 № 1163/23-2/02138961, від 17.03.2011 № 1131/23-2/02138961. Згідно з цими висновками позивач порушив норми пункту 1.8 ст.1 Закону України «Про податок на додану вартість» (Закон № 168/97-ВР): завищив суми бюджетного відшкодувань ПДВ, задекларовані за липень, серпень, жовтень, грудень 2010 року, на 69738,00 грн., 1427349,00 грн., 1055910,00 грн., 329948,00 грн. відповідно у зв'язку з не підтвердженням сплати ПДВ контрагентами постачальника позивача (ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча») у другому ланцюзі поставки, стосовно яких порушено провадження у справі про банкрутство (ПП «Мірфос», ЗАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», TOB «Інтер-Інвест вугілля»): місцезнаходження яких не встановлено, стосовно яких направлено запит на встановлення місцезнаходження або повідомлення державному реєстратору про внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про відсутність за місцезнаходженням (повідомлення форми 18 ОП) (TOB «Ювістрейдс», TOB «Укрометал-Ресурс», TOB «Загіп», TOB «Торгметал-КД», TOB «Дніпротрактор», TOB «Метал-індастрі», TOB «Альпан-Тредіс», TOB «Шильда», TOB «Торгова вежа», TOB «Магате 7», TOB «Севметалургмаш») чи прийнято рішення про припинення, ліквідацію (ВАТ «Шкіркон» та ДАК «Хліб України «Кальчицький елеватор»).

Відповідно до пункту 1.8 ст.1 Закону № 168/97-ВР бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст.7 цього Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту кожного наступного податкового періоду лише в частині суми податку фактично сплаченої отримувачем постачальникам товарів (послуг) та при імпорті і включається до розрахунку бюджетного відшкодування наступного звітного періоду (підпункт 7.7.2 цього пункту).

Платник податку, згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту, може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Заперечуючи проти позову та доводячи правомірність зменшення у податковому обліку позивача сум бюджетного відшкодування, задекларованих у зв`язку із включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», ДПІ посилається на не підтвердження сплати сум ПДВ постачальниками останнього по у другому ланцюгу поставки ПП «Мірфос», ЗАТ «Криворізький завод гірничого обладнання», TOB «Інтер - Інвест вугілля», TOB «Ювістрейдс», TOB «Укрометал-Ресурс», TOB «Загіп», TOB «Торгметал - КД», TOB «Дніпротрактор», TOB «Метал-індастрі», TOB «Альпан-Тредіс», TOB «Шильда», TOB «Торгова вежа», TOB «Магате 7», TOB «Севметалургмаш», ВАТ «Шкіркон» та ДАК «Хліб України «Кальчицький елеватор» через обставини визнання цих юридичних осіб банкрутами, їх припинення, відсутності за місцезнаходженням, що унеможливлює здійснення перевірки щодо дотримання ними податкової дисципліни при здійсненні податкового обліку щодо господарських операцій з ПАТ «маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча». При цьому, реальність господарських операцій позивача із ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», як і сплата позивачем сум ПДВ у ціні поставленого цим постачальником товару (сталь тонколистова гарячекатана), контролюючим органом у судовому процесі не оспорюється. Реальність господарських операцій з поставки між позивачем і ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» підтверджується копіями податкових накладних, накладних, залізничних накладних, платіжних вимог-доручень, приєднаних до справи. Оцінка цих доказів судами першої та апеляційної інстанцій відповідає нормам ст. 86 КАС України.

Суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що вищенаведені норми Закону № 168/97-ВР не ставлять у залежність право платника податку на отримання бюджетного відшкодування від фактичної сплати сум ПДВ до бюджету іншими платниками податку - постачальниками товарів (послуг) по всьому ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) сплатив ПДВ в ціні придбаних товарів (послуг), а реальність поставок у судовому процесі не спростована. Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді повернення надмірно сплаченої суми ПДВ з бюджету за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов'язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у справі не встановлені. Будь-яких доводів з приводу того, що позивач був обізнаний зі станом виконання податкових зобов'язань постачальниками по ланцюгу поставок ДПІ не наводить. До того ж, позивач задекларував суми бюджетного відшкодування у зв'язку із сплатою ПДВ в ціні товару, який ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» поставляв як продукцію власного виробництва. Про що свідчить номенклатура поставки та профіль виробничої діяльності цього постачальника. Відповідно до вимог частини 2 ст. 71 КАС України на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, який заперечує проти адміністративного позову, покладено процесуальний обов'язок щодо доказування правомірності податкового повідомлення-рішення, яке позивач оскаржує.

Доводи, наведені ДПІ в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування ухвалених у справі судових рішень про вирішення адміністративного спору.

Відповідно до частини 1 ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18.01.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, визначених статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписВ.П. Юрченко