Справа № 825/1937/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/1937/16 Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Бєлової Л.В.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівської області та просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11 серпня 2016 року №70783-13 та №70784-13, яким визначено податкове зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач порушив вимоги п. 12.3.4 ст. 12 ПК України, оскільки податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим, а рішення про визначення його розміру були прийняті відповідними радами лише в липні 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, податковим повідомленням-рішенням Ніжинської ОДПІГУ ДФС в Чернігівській області від 11 серпня 2016 року №70783-13 позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 2 919,19 грн.

Податковим повідомленням-рішенням Ніжинської ОДПІ ГУ ДФС в Чернігівській області №70784-13 від 11 серпня 2016 року позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 14 698, 82 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот дев'яносто вісім гривень вісімдесят дві копійки).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, винесеними передчасно та з порушенням вимог Податкового кодексу України, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні ОСОБА_3 грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 17618,01 грн. Ніжинська ОДНІ діяла в межах своїх повноважень та на підставі чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набув чинності з 01 січня 2015 року, статтю 266 ПК України викладено у новій редакції, якою передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування, відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України, є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп. 266.3.2. п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності.

При цьому, пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПК України визначено, що ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою до винесення контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали відомості з Реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.08.2016 №65426564 про наявність у позивача на праві власності 2 об'єктів житлової нерухомості, які є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за адресою: Чернігівська обл., м. Ніжин, вул. Коцюбинського,46, загальною площею 157 кв. м., та за адресою: Чернігівська обл. Ніжинський р-н., с. Л. Ріг, вул. Комсомольська, 2, загальною площею 603,4 кв. м.

Водночас, ані податковим органом, ані судом першої інстанції не було враховано, що вказаний податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки було затверджено Рішенням шістдесят четвертої позачергової сесії шостого скликання Ніжинської міської ради від 27.01.2015 «Про затвердження місцевих податків на 2015 рік», прийнятим на виконання рекомендації пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.2014 року № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набув чинності 01.01.2015 року, та яким зазначено: рекомендувати органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установити, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Разом з тим, виконуючи рекомендацію Закону №71-VІІІ міська рада зобов'язана була дотримуватись інших обов'язкових приписів Податкового кодексу України, зокрема, пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12, яким встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Тобто, законодавчо встановлені наслідки недотримання цієї умови виключає можливість застосування вказаних норм на платників податків у разі їх офіційного оприлюднення після 15 липня року.

Крім того, відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, податкове законодавство ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності, - згідно якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Зазначений принцип визнано законодавцем однією з основних засад податкового законодавства. Закріплений у положеннях Податкового кодексу України, він є елементом правового регулювання, який не лише окреслює правила нормотворення у сфері оподаткування, а й визначає обсяг прав та обов'язків учасників правовідносин у такій сфері.

Будь-який платник податків в Україні, опираючись на принцип стабільності, має право на незмінність режиму оподаткування та елементів податків, які ним сплачуються, протягом бюджетного року, як результат - на визначеність умов здійснення ним тієї чи іншої оподатковуваної діяльності чи діяльності, пов'язаної з виникненням об'єкта оподаткування.

Таким чином, враховуючи, що рішення Ніжинської міської ради від 27.01.2015 «Про затвердження місцевих податків на 2015 рік» прийнято до 15 липня 2015 року, підстави для сплати такого податку у 2015 році - відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01 грудня 2015 року по справі №К/800/34757/15.

Стосовно посилань податкового органу на те, що до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», колегія суддів зауважує, що вказана обставина не звільняє орган місцевого самоврядування від обов'язку дотримуватись вимог ст. 12 ПК України, яка є спеціальною нормою по відношенню до спірних правовідносин.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що в даному випадку у відповідача були відсутні підстави для нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з огляду на що дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових до їх задоволення.

Таким чином, колегія суддів вважає, висновки суду першої інстанції та податкового органу не містять правового підґрунтя, з огляду на що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, під час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а тому, у відповідності до ст.202 КАС України, постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівської області від 11 серпня 2016 року №70783-13 та №70784-13.

Стягнути з Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівської області на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати в розмірі 1156 (одна тисяча сто п'ятдесят шість) гривень 43 копійки.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 23 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Бєлова Л.В.

Мамчур Я.С