Справа № 554/8961/16-а
Суддя: Антонов С. В.
Дата ухвалення: 2016-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.12.2016 Справа № 554/8961/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.12.2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі судді Антонова С.В., розглянувши у приміщенні суду у м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративною позовною заявою до відповідача - Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради, прохаючи суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у меншому розмірі, ніж передбачено ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; зобовязати відповідача нарахувати і виплатити позивачу одноразову щорічну допомогу до 5 травня в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком за 2016 рік з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. Відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» учасникам бойових дій виплачується щорічна разова грошова допомога до 5 травня в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, яка станом на 05.05.2016 року складає 1130,00 грн. Не зважаючи на це, відповідач 2016 року здійснив виплату позивачу щорічну грошову допомогу до 5 травня у розмірі лише 920, 00 грн.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки він є учасникаом бойових дій та наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема, право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня. Наділивши учасників бойових дій зазначеною соціальною гарантією, держава таким чином взяла на себе публічне зобовязання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які є учасниками бойових дій, тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобовязання держави забезпечити соціальний захист ветеранів війни учасників бойових дій.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.183-2 справа підлягає розгляду у порядку скороченого провадження.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення у яких вказав, що Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради не погоджується з заявленими вимогами ОСОБА_1 та вважає, що по даній справі є не належним відповідачем з наступних підстав.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року №367, яким встановлено категорії одержувачів та розміри щорічної допомоги до 5 травня, передбачено, що порядок виплати зазначеної допомоги визначається Кабінетом міністрів України.

Відповідно до ст.17 Закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, повязаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Другий розділ зазначеного Закону зобовязує Кабінет Міністрів Україи щорічно у проекті Державного бюджету України передбачати цільові кошти, неохідні для виплати разової грошової допомоги ветеранам війни.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері.

Ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» визначено постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141.

Відповідно до п.1 вказаної постанови, КМУ у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення звязку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії.

Обласним структурним підрозділом з питань соціального захисту населення у м.Полтаві та Полтавській області є Департамент соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, який, в свою чергу, являється головним розпорядником бюджетних коштів.

Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області є державною установою і підпорядковується Департаменту соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації.

Щорічну виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня проводить Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області. Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради лише звіряє надіслані Центром списки пенсіонерів-кандидатів, які перебувають на обліку в Шевченківському районному управлінні Пенсійного фонду України, на одержання зазначеної допомоги на відповідність з даними особових справ пільговиків ЄДАРП та надає Центру інформацію для їх доопрацювання (а.с.18-19).

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для прийняття рішення у скороченому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус ветерана війни учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД № 140141, яке видане 22 квітня 2016 року МВС України в Полтавській області (а.с. 10).

Відповідно до частини п'ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно з ч.2 ст. 4 Бюджетного кодексу України Бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня встановленого ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 03.10.1997 року у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнятий пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Підпунктом 2 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у 2016 році розмір виплат разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років) вязням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків становить 920 гривень.

Згідно зі ст. 22 Загальної Декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у справі «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland, рішення від 9 жовтня 1979 року, п. 26) констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» (Kjartan Asmudsson v. Iceland рішеннявід 12 жовтня 2004 року).

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зі змісту адміністративного позову ОСОБА_1 вбачається, що позивачу виплачено грошову допомогу до 05 травня 2016 року як учаснику бойових дій, в розмірі 920 гривень, який встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та «Про жертви нацистських переслідувань». Наведене свідчить про те, що відповідачем станом на 05 травня 2016 року було виконано зобов'язання перед позивачем відповідно до положень чинного законодавства, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 17-19, 71, 86, 159-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради відмовити.

Постанова набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя С.В. Антонов