Справа № 821/1491/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1491/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кузьменко Н.А.

при секретарі Рябчич А.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 10.06.2016 року та №000991700 від 06.09.2016 року, -

встановив:

10 жовтня 2016 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1М.) до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі відповідач, ОДПІ) з позовними вимогами про скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 10.06.2016 року на суму 127934,50 грн та № від 10.06.2016 року на суму 3230 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем проведено перевірку за результатами якої складено акт перевірки №82/173/НОМЕР_2 від 30.05.2016 року. На підставі висновків акту перевірки №82/173/НОМЕР_2 від 30.05.2016 податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 10.06.2016 року №, яким визначено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 127934,50 грн та №, яким визначено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за штрафними санкціями в розмірі 3230 грн. В подальшому за результатами розгляду первинної скарги позивача ОСОБА_3 управління ДФС у Херсонській області скасувало податкове повідомлення-рішення від 10.06.2016 року № в частині визначених до сплати 170 грн штрафних санкцій. Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 06.09.2016 року №, яким визначено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за штрафними санкціями в розмірі 3060 грн. Приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення ОДПІ вважала, що позивач перевищив сукупний обсяг за останні 12 календарних місяців у сумі 300 тис. грн., як наслідок повинна була зареєструватись платником податку на додану вартість та сплачувати відповідний податок до бюджету. Однак до матеріалів перевірки не долучались z-звіти за перевіряємими реєстраторами розрахункових операцій, зроблено математичну помилку, скаржник не повинен бути платником ПДВ, що в свою чергу призвело до прийняття незаконних податкових повідомлень-рішень на загальну суму 127934,50 грн. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач 21 листопада 2016 року подав до суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Обсяг отриманих доходів ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 року по 31.05.2014 року (протягом останніх 12 календарних місяців) сукупно перевищив 300000 грн без урахування ПДВ та становить 301654,60 грн. Обсяг доходу підтверджено звітами про використання РРО та КОРО, книгами обліку розрахункових операцій. Книгою доходів та витрат за період з 01.06.2013 року по 31.05.2014 року, уточнюючі звіти за вказаний період платником податків не подавались, а тому дата обовязкової реєстрації платником ПДВ становить 10.06.2014 року. З моменту обовязкової реєстрації (10.06.2014 року) податковий орган застосував ПДВ до операцій позивача, що мало наслідком нарахування податкових зобовязань в розмірі 102347,60 грн. та застосування штрафних санкцій за неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за 19 календарних періодів. Все це на думку відповідача є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала посилаючись на обставини викладені в акті перевірки.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності Генічеською РДА Херсонської області 05 вересня 2012 року, номер запису 0006009. Перебуває на обліку в ОДПІ з 06 вересня 2012 року №24775.

Основним видом діяльності позивача в перевіряємий період за КВЕД є: 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 47.26 Роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах.

На підставі п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.4 ст.77 ПК України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», наказу ОДПІ від 25.04.2016 року №68 та плану-графіку проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на ІІ квартал 2016 року посадовими особами ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1

За результатами перевірки складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015р. дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р.» № 82/173/НОМЕР_2 від 30.05.2016 року.

Під час перевірки встановлено, що позивач у перевіряємому періоді не реєструвалась платником ПДВ, але нею перевищено сукупний обсяг за останні 12 календарних місяців в розмірі 300000 грн чим порушено вимоги п.181.1 ст.181 ПК України.

За період з червня 2013 року по травень 2014 року валовий дохід згідно звіту про використання РРО та КОРО склав 301654,60 грн, що підтверджується з 01.06.2013 року по 31.05.2014 року зазначеними звітами, книгами обліку розрахункових операцій, книгою доходів і витрат, а також відсутністю уточнюючих звітів за вказаний період.

Висновком акту перевірки є порушення п.181.1 ст.181, п.183.1 ст.183 ПК України в частині реєстрації як платника ПДВ в звязку з перевищенням обсягів від здійснення операцій (реалізація товару), відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України встановлено заниження податкових зобовязань з ПДВ за період з 01.06.2014 року по 31.12.2015 року на загальну суму 102347,60 грн; порушення п.49.18.1 ст.49, п.202.1 ст.202, п.203.1, 203.2 ст.203 ПК України в частині порядку надання податкових декларацій з ПДВ та строків розрахунків з бюджетом.

На підставі висновків акту перевірки № 82/173/НОМЕР_2 від 30.05.2016 року відповідачем 10.06.2016 року винесено податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу за порушення ст.187 ПК України збільшено суму грошових зобовязань з податку на додану вартість в розмірі 127934,50 грн, №, яким позивачу на підставі пп. 120.1.1 п.120.1 ст.120 ПК України збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за штрафними санкціями в розмірі 3230 грн.

Позивач скористався правом на оскарження податкових повідомлень-рішень від 10.06.2016 року №№, НОМЕР_3 в порядку ст.56 ПК України.

ОСОБА_3 управління ДФС у Херсонській області рішенням про результати розгляду первинної скарги №391/ФОП/21-22-10-01-16 від 23.08.2016 року податкове повідомлення-рішення від 10.06.2016 року № залишено без змін; скасовано податкове повідомлення-рішення № в частині визначених до сплати 170 грн штрафних санкцій по податку на додану вартість, в іншій частині скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В звязку зі скасуванням в адміністративному порядку податкового повідомлення-рішення № від 10.062016 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 06.09.2016 року №, яким позивачу на підставі пп. 120.1.1 п.120.1 ст.120 ПК України збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за штрафними санкціями в розмірі 3060 грн.

Подальше оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень позитивних наслідків не мало, оскільки ДФС України рішенням про результати розгляду повторної скарги від 20.09.2016 року №9907/ш/99-99-11-02-01-14 спірні податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу залишено без задоволення.

Позивач заперечує проти збільшення їй грошових зобовязань з податку на додану вартість з тих підстав, що податковим органом при перевірці не враховано помилково вибиту на реєстраторі розрахункових операцій суму в розмірі 15000 гривень, що зазначена в фіскальному чеку №4387 від 30.05.2014 року (водка Неміров ємкістю 0,5 літрів у кількості 300 пляшок за ціною 50 гривень) та пояснювальною запискою продавця.

Отже, протягом останніх календарних 12 місяців в період з червня 2013 року по травень 2014 року ФОП ОСОБА_1 не перевищила суму валового доходу в розмірі 300000 грн, а сума сукупного доходу становить 286654,30 грн.

За відсутності передбачених в п.181.1 ст.181 ПК України обставин для обовязкової реєстрації позивача як платника податку на додану вартість відсутні і правові підстави для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.2 ст.5 КАС України).

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1. ст.1 ПК України).

Податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом (п.3.1. ст.3 ПК України).

Згідно з п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Відповідно до п. п. 183.1, 183.2 ст. 183 ПК України будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку, подає до органу державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву. У разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до органу державної податкової служби не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, вважається платником податку з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу, без права на віднесення сум податку до податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування до моменту реєстрації платником податку на додану вартість (п. 183.10 ст. 183 ПК України).

Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, можна зробити висновок, що платник податків, сума доходу якого за останні дванадцять календарних місяців перевищує 300000 грн. підлягає обов'язковій реєстрації платником податку на додану вартість.

Аналогічного висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 09 червня 2015 року в справі №К/800/49208/14.

Позивачем не заперечується сума отриманого сукупного доходу, не ставляться під сумнів звіти про використання РРО та КОРО, не спростовуються викладені в книзі обліку доходів та витрат відомості та не підтверджено належними доказами наявність уточнюючих розрахунків, в яких показники з урахуванням помилково вибитої на реєстраторі розрахункових операцій суми в розмірі 15000 гривень, що зазначена в фіскальному чеку №4387 від 30.05.2014 року.

Також позивач не заперечує наявності господарських операцій за якими їй нарахований податок на додану вартість та не заперечує щодо правильності сум за такими операціями.

Таким чином, позивач не зареєструвалась платником податку на додану вартість за наявності у неї такого обовязку, здійснення господарської діяльності після 01 червня 2014 року без сплати податку на додану вартість не відповідало нормам ПК України, як наслідок збільшення грошових зобовязань з ПДВ податковим повідомленням-рішенням від 10.06.2016 року № є правомірним.

Стосовно правомірності податкового повідомлення-рішення від 06.09.2016 року № суд зазначає наступне.

Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п.203.1 ст.203 ПК України).

Платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (п.203.2 ст.203 ПК України).

Позивач не подавала податкових декларацій з податку на додану вартість, що сторонами не заперечується.

Неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (пп.120.1.1 п.120.1 ст.120 ПК України).

Позивач не подавала податкові декларації за 18 податкових періодів (місяців), що призвело до застосування штрафної санкції в розмірі 3060 грн (170*18).

Враховуючи викладене податкове повідомлення-рішення від 06.09.2016 року № є правомірним та скасуванню не підлягає.

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обовязковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність частини своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про правомірність дій відповідача.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1 від 10.06.2016 року та №000991700 від 06.09.2016 року залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 19 грудня 2016 року.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8.3.3.