Справа № 158/2505/16-а
Суддя: Корецька В. В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/2505/16-а
Провадження № 2-а/0158/111/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

13 грудня 2016 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Корецької В.В.

при секретарі Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити щорічну разову грошову допомогу, як інваліду війни Ш групи,-

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 5600 грн. щорічної разової грошової допомоги, як інваліду війни Ш групи, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 7 (семи) мінімальних пенсій за віком.

Свої вимоги мотивує тим, що, оскільки згідно ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він є інвалідом війни, то до 5 травня щороку, відповідно до ст. 13 цього ж закону, йому повинна виплачуватись грошова допомога в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, в поточному році Управлінням соціального захисту населення Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області позивачу виплачено таку допомогу у розмірі 2310 грн., що, на його думку, не відповідає вимогам вищевказаного закону.

В зв'язку з цим ОСОБА_1 просить суд визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області протиправною та зобов'язати останнє здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 5600 грн. щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи.

Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, відповідачем Управлінням соціального захисту населення Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області подано заперечення зі змісту якого вбачається, що виплату щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 здійснено правомірно та на підставі положень Бюджетного кодексу України, Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту" та постанови КМУ від 02.03.2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань".

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав заяву згідно якої просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі /а.с. 7/.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заперечення щодо позову /а.с. 12-13/.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до положень ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії Є № 048750 від 17.06.2016 року /а.с. 3/.

З відповіді Управління соціального захисту населення Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області від 27.10.2016 року № ср-311 вбачається, що в задоволенні звернення ОСОБА_1 щодо перерахунку виплати щорічної разової грошової допомоги відмовлено /а.с. 6/.

Згідно ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - щорічно до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

У 2016 році позивачеві виплачена така допомога у розмірі 2310 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 "Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України " Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і " Про жертви нацистських переслідувань".

Згідно п. 26 розділу VІ "Прикінцеві і перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

В силу вимог п. 1 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ; Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, - 2310 гривень.

Відповідачем разова грошова допомога, передбачена Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", була нарахована та виплачена позивачу в розмірах відповідно до положень Бюджетного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань"" № 141 від 02.03.2016, відтак відповідач діяв в межах своїх повноважень, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо доводів позивача про те, що виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі меншому ніж встановлено ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не відповідає положенням Конституції України про неможливість звуження соціальних гарантій, встановлених державою, суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік позивачу має бути виплачена у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст. ст. 2, 6, 17, 70, 71,86, 94, 158-163, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 5600 грн. щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ківерцівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька