Справа № 694/1438/16-а
Суддя: Сакун Д. І.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/1438/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 року м. Звенигородка

14 год. 20 хв.

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Сакун Д. І.,

при секретарі Матвієнко А. А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Звенигородка адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради, третя особа ОСОБА_6 про скасування рішення сесії міської ради № 32-3 від 23.02.2005р.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду із вищевказаним адміністративним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.07.2016 р. із відповіді міського голови, наданої на її запит, їй стало відомо, що 23.02.2005 р. було прийнято рішення № 32-3 від 23.02.2005 року «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення». Вважає, що вказане рішення суперечить вимогам чинного на час його прийняття законодавства та прийняте із значними порушеннями, а саме: дане рішення прийняте за відсутності законних підстав, оскільки згідно нього було відчужено рекреаційну земельну ділянку, а відповідно до ч. 3 ст. 83 ЗК України .. сквери, парки… не продаються; дане рішення прийняте без прийняття рішення про проведення конкурсу; земельна ділянка, продана на підставі оскаржуваного рішення, не могла виставлятись на торги; оскаржуване рішення прийняте на користь особи, яка не могла бути покупцем спірної земельної ділянки та брати участь в земельному конкурсі, оскільки не була суб»єктом підприємницької діяльності; продавати спірну земельну ділянку не можна було, оскільки не існувало рішення міської ради, щодо проведення аукціону, механізму аукціону, дати, вказівки уповноважених на проведення аукціону.

Вказує, що з прийняттям спірного рішення земельна ділянка дитячого парку перейшла у приватну власність третьої особи під незрозумілі цілі, не використовується для суспільних потреб по даний час, чим порушено її законні права, права її дітей, внуків та інших громадян на відпочинок, участі у проведенні спортивних заходів, тощо на вказаній спірній земельній ділянці.

Враховуючи наведене позивачка просить суд визнати рішення сесії ОСОБА_5 міської ради Черкаської області № 32-3 від 23.02.2005 року «Про продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення» недійсним та скасувати.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 надала пояснення аналогічні викладеним у позові та крім того підтвердила, що на даний час земельна ділянка, яка була відчужена на підставі спірного рішення, знову передана до ОСОБА_5 міської ради та вказала, що основною метою позивачки при поданні вказаного позову є недопущення того, щоб ОСОБА_6 (третя особа по даній справі) та її нащадки у майбутньому мали можливість повернути собі вказану земельну ділянку.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради ОСОБА_2 проти задоволення адміністративного позову заперечила. Пояснила, що 04.04.2014 року було укладено договір пожертви між гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 міською радою, відповідно до якого земельну ділянку розташовану за адресою; м. Звенигородка, вул. В.Чорновола, 31а, Черкаської області знову передано до ОСОБА_5 міської ради. На сьогоднішній день зазначена земельна ділянка є парком- памяткою садово-паркового мистетства. Враховуючи наведене просила у задоволенні відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечив. Пояснив, що при винесенні спірного рішення зі сторони третьої особи жодних порушень не було, а оскаржуване рішення винесене відповідно до вимог чинного законодавства. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішення ОСОБА_5 міської ради № 32-3 про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення, а саме земельної ділянки по вул. Чорновола, 31-А в м. Звенигородка, було прийняте на 32-й сесії міської ради 4-го скликання 23 лютого 2005 року (а.с. 12).

На підставі вказаного рішення міської ради 28 лютого 2005 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки по вул. Чорновола, 31-А в м. Звенигородка між ОСОБА_5 міською радою та ОСОБА_6

В подальшому ОСОБА_6 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2169,04 кв.м. в м. Звенигородка, вул. Чорновола, 31-А серії ЯА № 313103 від 04.03.2005 року, який було зареєстровано в книзі записів державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб.

ОСОБА_6, будучи власником земельної ділянки площею 2169,04 кв.м., яка розташована по вул. Чорновола, 31а в м. Звенигородка Черкаської області на підставі вказаного державного акту подарувала громаді м. Звенигородка земельну ділянку площею 2169,04 кв.м., яка розташована по вул. Чорновола, 31а в м. Звенигородка Черкаської області та є її власністю.

Так, 04.04.2014 року державним нотаріусом ОСОБА_5 державної нотаріальної контори Черкаської області ОСОБА_7 було посвідчено договір пожертви укладений між гр. ОСОБА_6, від імені якої діяв ОСОБА_3 та ОСОБА_5 міською радою в особі міського голови ОСОБА_8. Предметом та метою даного договору є відповідно до п.1.1 Договору пожертвувач передає у пожертву, а обдарований приймає у пожертву земельну ділянку розташовану за адресою; м. Звенигородка, вул. В.Чорновола, 31а, Черкаської області, площею 0,2169 га, в межах згідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0104. Цільове призначення земельної ділянки - для комерційного використання.

Відповідно до п.1.1.1 Договору пожертвувач поставив вимогу, а обдаровуваний погодився її виконати: земельна ділянка не може використовуватися в комерційних цілях; земельна ділянка або її частина ніколи і нікому не буде відчужена чи надана в оренду; на земельній ділянці не будуватимуться капітальні споруди, а також встановлюватися тимчасові (торгівельні намети, кіоски, тощо); на земельній ділянці буде створено та облаштовано дитячий парк для безкоштовного користування; існуючий дитячий майданчик у громадському парку біля міської ради не буде демонтований, а його споруди не будуть перенесені у новостворений дитячий парк; облаштування та оформлення новоствореного парку, висадження дерев і кущів буде проводитись відповідно до проекту облаштування парку, який затверджується міською радою; протягом поточного року міською радою земельна ділянка буде оформлена як природоохоронна зона.

В судовому засіданні також встановлено, що, відповідно до рішення Черкаської обласної ради №41-9/VI від 25.06.2015 року «Про території та обєкти природно-заповідного фонду області», оголошено територію дитячого парку м. Звенигородка площею 0,2169 га парком- памяткою садово-паркового мистетства.

Згідно рішення ОСОБА_5 міської ради від 23.04.2014р. вказаній земельній ділянці встановлено статус «Дитячий парк міста Звенигородка».

Вирішуючи даний спір суд керується наступним.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів осіб.

Однак, порушення вимог закону рішенням чи дією суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для його скасування, оскільки обов'язковою умовою визнання його протиправним та скасування є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цим рішенням чи дією.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Таким чином, обов'язковою умовою для визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб'єкта владних повноважень є наявність факту порушення останнім прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась за їх судовим захистом.

Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Як встановлено судом та зазначено вище, земельна ділянка, розташована в м. Звенигородка, вул. В.Чорновола, 31а, повернута до комунальної власності міста та оголошено територію дитячого парку м. Звенигородка площею 0,2169 га парком памяткою садово-паркового мистецтва. Відтак, жодних правових наслідків, які могли би порушувати права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивачки та бути предметом оскарження, з прийняттям оскаржуваного рішення відповідача не виникло.

Зокрема, позивачка наполягає на тому, що у зв'язку з прийняттям оскаржуваного рішення вона, її діти, онуки позбавлені можливості використовувати дану земельну ділянку як парк.

Проте, вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки на даний час вказана земельна ділянка має статус «Дитячий парк міста Звенигородка» і саме так і використовується.

Посилання представниці позивачки на те, що ОСОБА_6 (третя особа по даній справі) та її нащадки у майбутньому матимуть можливість повернути собі вказану земельну ділянку суд оцінює критично, оскільки ані підстав, ані механізму такого повернення не зазначено. Такі посилання мають виключно гіпотетичний характер, адже вказують на можливі події, у зв`язку з якими на думку позивачки можуть бути порушені її права у майбутньому.

Аналогічна позиція висвітлена в ухвалі ВАСУ від 29 вересня 2016 р. у справі К/800/37168/15, ухвалі ВАСУ від 19.01.2016р. у справі К/800/63945/14, ухвалі ВАСУ від 18.08.2016р. у справі К/800/6779/16, та ін.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), та згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 69-71, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради, третя особа ОСОБА_6 про скасування рішення сесії міської ради № 32-3 від 23.02.2005р. - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Звенигородський районний суд Черкаської області апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та підписаний 23.12.2016р.

Суддя Д.І. Сакун