Справа № 219/7044/16-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хомченко Л.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року справа №219/7044/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Прокуратури Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2016 року в справі № 219/7044/16-а за позовом Артемівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах малолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання рішення незаконним та зобовязати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Артемівська місцева прокуратура Донецької області та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовами в інтересах малолітнього ОСОБА_2, в яких просили:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради, що полягає в невиплаті з лютого 2016 року ОСОБА_3 як законному представнику ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг;

- зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради нарахувати та виплатити законному представнику малолітнього ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з березня 2016 року по липень 2016 року.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2016 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Прокуратура Донецької області з постановою суду першої інстанції не погодилась, подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відмовляючи в призначенні ОСОБА_3 щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідач послався на відсутність відмітки про місце проживання, що передбачена п. 7-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 509, проте п. 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24.12.2015 довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи.

Апелянт звертає увагу суду на невідповідність приписів постанови Кабінету Міністрів України положенням Закону України.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне частково задовольнити вимоги апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що в лютому 2016 року ОСОБА_3 (далі позивач) разом з дружиною ОСОБА_4 та малолітнім сином ОСОБА_2 змушений був змінити місце свого проживання та переїхати до м. Бахмута Донецької області.

15 лютого 2016 року позивач набув статусу внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою про взяття на облік № НОМЕР_1, до якої внесено відомості, що разом із ним прибув малолітній ОСОБА_2.

У лютому 2016 року ОСОБА_3 як уповноважений представник своєї родини звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради (далі - відповідач) із заявою про отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідач, розглянувши вказану заяву, повідомленням від 15 березня 2016 року сповістив позивача про неможливість призначити щомісячну адресну допомогу, оскільки довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є дійсною без проставлення на її зворотньому боці відмітки Державної міграційної служби України.

Вважаючи, що бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради порушує права ОСОБА_3 як внутрішньо переміщеної особи, останній звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

За приписами абзацу першого частини першої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частиною другої статті 4 цього Закону встановлено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджений Постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 1 жовтня 2014 року № 509 (далі Порядок № 509).

Абзацом першим пункту 9 Порядку № 509 встановлено, що у разі зміни місця проживання заявник звертається за виданням довідки до уповноваженого органу за місцем фактичного проживання, а раніше видана йому довідка вилучається, про що вносяться відповідні зміни до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до абзаців першого та четвертого пункту 7-1 Порядку № 509 (в редакції, чинній на час відмови позивачу у призначенні адресної допомоги), уповноважений орган щодня формує та направляє в електронній формі відповідному територіальному підрозділу ДМС перелік осіб, яким видана довідка. Довідка не є дійсною без проставлення на її зворотному боці зазначеної відмітки.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 (далі Порядок № 505), визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, які перебувають на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 1 статті 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 24.12.2015 № 921-VIII (далі Закон № 921-VIII) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи було вилучено з переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, визначених Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-ІV.

Пунктом 4 частини 2 розділу І Закону № 921-VIII доповнена частина 1 статті 4 Закону № 1706-VII, яка наголошує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Отже, з часу набрання чинності Законом № 921-VIII, а саме з 13.01.2016, проставляння територіальними підрозділами Державної міграційної служби України відмітки про реєстрацію місця проживання осіб, зазначених у довідці, не передбачено законом, оскільки саме Міністерство соціальної політики визначено відповідальним за забезпечення формування та надання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, а на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення покладено завдання щодо вирішення питання стосовно видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, реєстрації та постановки її на облік в Єдиній інформаційній базі.

Такий висновок обумовлений ще й тим, що вносячи зміни Законом № 921-VIII, законодавець виключив пункт 5 частини 2 статті 9 Закону № 1706-VII, норма якого передбачала обовязок внутрішньо переміщеної особи один раз на шість місяців зявлятися до відповідного структурного підрозділу уповноваженого органу міграційної політики.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015 року № 888-VIII повноваження з реєстрації місця проживання та місця перебування віднесені до повноважень органів місцевого самоврядування, а не органів ДМС України (Закон набрав чинності 29.12.2015).

Пунктом 2 розділу ІІ Перехідних положень Закону № 921-VIII визначено необхідність Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із ним.

На час відмови відповідача в наданні позивачу адресної грошової допомоги Кабінетом Міністрів України його нормативно-правові акти ще не були приведені у відповідність внесеним до Закону змінам.

Колегія суддів зазначає, що управління праці та соціального захисту населення України є структурним підрозділом виконавчого комітету міської ради, підзвітним та підконтрольним міському голові та головному управлінню праці та соціального захисту населення обласної державної адміністрації України, метою діяльності якого є провадження соціальної політики держави, яка полягає в наданні соціальних пільг та допомог, компенсацій та інших видів соціальних виплат, встановлених законодавством.

З огляду на принцип законності, закріплений у частині 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відсутність постанови Кабінету Міністрів України, яка б визначала спосіб реалізації Закону № 1706-VII зі змінами внесеними Законом № 921-VIII на час звернення ОСОБА_3 до відповідача зумовила вирішення питання про призначення адресної допомоги не на його користь всупереч положенням цього Закону.

Крім того, 11 червня 2016 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 352 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509», відповідно до якої, довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону № 1706-VII. Таким чином, довідка позивача, видана 15.02.2016 року є дійсною та діє безстроково.

Таким чином, колегія суддів спростовує висновки, викладені в оскаржуваній постанові, щодо відсутності ознак протиправної бездіяльності в непризначенні Управлінням праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради ОСОБА_3 як законному представнику ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

У той же час суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем були сформульовані вимоги, зокрема, про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 15.03.2016 про відмову в призначенні грошової допомоги ОСОБА_3, у той час як відповідачем не приймалось рішення про відмову в наданні зазначеної допомоги, а було повідомлено позивача листом про неможливість призначити таку допомогу у звязку з відсутністю законних підстав (п.7-1 Порядку № 509), а тому апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись статями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокуратури Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2016 року в справі № 219/7044/16-а за позовом Артемівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах малолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання рішення незаконним та зобовязати вчинити певні дії задовольнити частково.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2016 року в справі № 219/7044/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов міськрайонного суду Донецької області від 23 серпня 2016 року в справі № 219/7044/16-а за позовом Артемівської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах малолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання рішення незаконним та зобовязати вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради призначити ОСОБА_3 як законному представнику ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з лютого 2016 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Постанова прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_5

ОСОБА_6