Справа № 607/13242/16-а
Суддя: Позняк В. М.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2016 Справа №607/13242/16-а

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Осів І.В., позивача ОСОБА_1Г, його представника ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просив визнати неправомірними дії Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не проведення йому судді у відставці, перерахунку щомісячного довічного грошового утримання протиправним, зобовязати Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до стажу роботи, що дає судді право на відставку, половину строку навчання ОСОБА_1 за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарний період проходження військової служби, здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 04 жовтня 2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з суми 26100 грн. без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум; у разі зміни мінімального розміру заробітної плати, проводити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у звязку із збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. ОСОБА_5 обґрунтований тим, що після звільнення його з посади судді Берегуляк Ф.Г. 06 жовтня 2016 року звернувся до відповідача із заявою про призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці, однак листом від 15.11.2016 року його повідомлено, що з 06.10.2016 року йому призначено довічне грошове утримання в розмірі 84 відсотка, без урахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку, половини строку навчання ОСОБА_1 за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарний період проходження військової служби. Вважає, що відповідач неправомірно не зарахував йому відповідні періоди навчання та проходження строкової військової служби, у звязку із чим довічне грошове утримання судді йому не виплачується в розмірі 90 % грошового утримання судді, а 84%. Крім того, вважає безпідставним оподаткування його пенсії податком на прибуток та стягнення військового збору.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в них, однак не підтримав як підставу позову нарахування стягнення із нього податку з прибутку та військового збору, та в цій частині просив суд не вирішувати позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила. Відповідно до поданих заперечень, зазначено, що ОСОБА_1 з 06.10.2016 року призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в розмірі 84% суддівської винагороди, виходячи із стажу роботи на посаді судді позивача 22 роки 06 місяців 17 днів, без врахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку, половини строку навчання ОСОБА_1 за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарний період проходження військової служби.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в судовому засіданні надані докази, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці, із 18.03.1994 року ОСОБА_1 призначений на посаду судді Тернопільського міського суду, який в 2004 році реорганізовано в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Також, відповідно до диплома ЖВ-І №094226 в 1976-25.12.1981 року ОСОБА_1 навчався у Львівському ордена Леніна державному університеті ім.І.Франка за спеціальністю правознавство та одержав кваліфікацію юрист.

Також відповідно до військового квитка ВС №197346 з 22.05.1973 року по 06.06.1975 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу.

Відповідно до наказу в.о. голови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2009 року на підставі ч.4 ст. 43 ЗУ «Про статус суддів», постанови КМУ від 03 вересня 2005 року №865 встановлено заступнику голови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1, який має право на відставку та продовжує працювати на посаді судді, щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати з 18 серпня 2009 року.

Наказом в.о. голови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2010 року №100-к встановлено щомісячне довічне грошове утримання заступнику голови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 з 18 серпня 2010 року в розмірі 82 відсотки місячної заробітної плати при стажі роботи 21 рік, а наказом голови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2011 року з 18 серпня 2011 року встановлено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 84 відсотки заробітної плати, стаж роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання складає 22 роки.

Постановою Верховної ради України від 22.09.2016 року ОСОБА_1 звільнено із посади судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у звязку із поданням заяви про відставку.

03 жовтня 2016 року, на підставі постанови ВРУ, головою суду видано наказ №277-к про звільнення ОСОБА_1 із посади судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з 03 жовтня 2016 року у звязку із відставкою.

06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління пенсійного фонду України із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. До заяви позивачем, зокрема, надано подання Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2016 року №7/2909/2016, розрахунок стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, відповідно до яких заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання становить 26100 грн., загальний стаж роботи становить 27 років 1 місяць 15 днів, включаючи 2 роки 14 днів служба в ОСОБА_6 та 2 роки 6 місяців 17 днів навчання на денній формі у Львівському державному університеті.

Відповідно до листа Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 14.11.2016 року №546/б-11 позивача повідомлено, що з 06.10.2016 року йому призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» виходячи із стажу роботи на посаді судді 22 роки 6 місяців 17 днів без врахуванням навчання ОСОБА_1 за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарний період проходження військової служби. Крім того, позивача повідомлено, що на даний час є чинним закон про оподаткування пенсій та утримання військового збору, а тому підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання немає.

Пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 405-XI, встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо повязаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражі у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи а посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином позивач, станом на 18 серпня 2009 року набув право на відставку та одержання довічного грошового утримання на підставі діючої на той час ст. 43 ЗУ «Про статус суддів», постанови КМУ від 03 вересня 2005 року №865, оскільки його стаж роботи судді, який обчислювався у відповідності до діючого на той час законодавства, становив 20 років, в тому числі і половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби, що підтверджується наказами в.о. голови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 серпня 2009 року, голови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2010 року №100-к, від 04 серпня 2011 року, якими визначався стаж роботи на посаді судді на час видання наказів, розрахунками стажу.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 прийнято нову редакцію ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до ст. 135 якого, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Аналогічні положення містяться в ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», від 02.06.2016 року № 1402-VIII (набрав чинності 30.09.2016 року).

Незважаючи на те, що чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при визначенні стажу судді не передбачає зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, однак, ОСОБА_1 набув право на відставку та виплату довічного грошового утримання до моменту набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» (набув чинності 28 березня 2015 року), та ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року (набрав чинності 30.09.2016 року), а тому за ним зберігається визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набуття ним права на відставку.

До такого висновку суд прийшов, виходячи із приписів ст. 58 Конституції України, а саме, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Також, у рішенні Конституційного суду України в справі про гарантії незалежності суддів від 18.06.2007р. № 4-рп/2007, а також у низці його попередніх рішень, зокрема, від 24.06.1999р. № 6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20.03.2002р. № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01.12.2004р. № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01.12.2004р. № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного грошового утримання), Конституційний Суд України наголошував, що частина 3 статті 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, зокрема зменшення розміру довічного щомісячного грошового утримання суддів, що пов'язано із особливістю правового статусу суддів, як конституційних гарантій їх незалежності.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 р. Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003 р.), в справі "Pine Valley Developments Ltd та інші проти Ірландії" (№ 12742/87 від 29 листопада 1991 року), «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014р., - європейський суд з прав людини наголошує на дотриманні принципу законних очікувань під час прийняття рішень суб'єктами владних повноважень, згідно з яким рішення органів державної влади не повинні йти всупереч очікуванням, на які покладаються громадяни у зв'язку з їх прийняттям.

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, працюючи суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, мав законні сподівання на зарахування, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби, до стажу роботи, що дає право на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді.

У постанові Верховного Суду України у справі № 21-6664а15 від 6 липня 2016 року, суд висловив правову позицію, згідно якої, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, водночас відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ), який визначає, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується також час роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. А також згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

За правовою позицією Верховного Суду України, визначеній в постанові від 01.07.2014р. в справі № 21-244а14, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Тому суд вважає, що при визначенні стажу роботи судді, який дає право на відставку та виплати довічного грошового утримання слід враховувати половину строку навчання позивача за денною формою у Львівському ордена Леніна державному університеті ім.І.Франка за спеціальністю правознавство та календарний період проходження строкової військової служби.

Оскільки Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області порушило права позивача, вимога про зобовязання Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до стажу роботи судді, що дає право на відставку половину строку навчання ОСОБА_1 за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарний період проходження стокової військової служби підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (набрав чинності 30.09.2016 року) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Оскільки, позивач кваліфікаційного оцінювання не пройшов, з урахуванням половини строку навчання за денною формою навчання в Львівському ордена Леніна державному університеті ім.І.Франка за спеціальністю правознавство та календарний період проходження строкової військової служби, стаж роботи на посаді судді Берегуляка Ф.Г. становить 27 років 1 місяць 15 днів, розмір довічного грошового утримання позивача буде становити, у відповідності до положень ч.2 ст. 25 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, 90 відсотків (80 відсотків + 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, але не більше ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді) суддівської винагороди обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи із заробітної плати судді 26100 грн., законом не встановлено граничного розміру довічного грошового утримання судді, а тому позовні вимоги в цій частині є підставними та підлягають до задоволення.

Не підлягають до задоволення позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснювати перерахунок у зв'язку із збільшення розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді в майбутньому, так як судовому захисту підлягають порушені права, свободи та інтереси, а не такі, які можуть бути порушені у майбутньому. Діючим законодавством не передбачено такий спосіб захисту порушених прав як зобовязання вчинити певні дії у майбутньому.

Також, у звязку із тим, що позов задоволено частково, позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань сплачений ним при поданні позову судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Окрім того, враховуючи клопотання позивача, у відповідності до п.1 ч.1 ст. 256 КАС України виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах платежу за один місяць з врахуванням раніше виплачених сум підлягає до негайного виконання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.6, 8, 9, 11, 71, 94, 128, 159, 163, 185, 186, 254 КАС України, ст.ст. 22, 58, 92 , 120, 126 Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 ОСОБА_1 до Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити частково.

Визнати дії Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не проведення ОСОБА_1 судді у відставці перерахунку щомісячного довічного грошового утримання протиправними.

Зобовязати Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати до стажу роботи судді, що дає право на відставку половину строку навчання ОСОБА_1 за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарний період проходження стокової військової служби.

Зобовязати Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити ОСОБА_1 судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 04 жовтня 2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді з суми 26100 грн. без обмежень граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Звернути до негайного виконання постанову в частині виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах платежу за один місяць з врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 (двадцять) копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_5