Справа № 643/6208/16-а
Суддя: Мамалуй М. В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/6208/16-а
Провадження № 2-а/643/205/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Мамалуй М.В.,

за участю:

секретаря Сиротенко О.Є.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Купріної К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після досягнення ним пенсійного віку, а саме 02.12.2010 року, він був звільнений з посади судді. З липня 2011 року він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді.

Після звільнення з посади судді, він у березні 2011 року отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та на підставі повідомлення Полтавської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури був внесений в Єдиний реєстр адвокатів України. Однак, за сімейними обставинами фактично адвокатською діяльністю не займався, на облік у Харківську обласну колегію адвокатів поставлений не був. При обновлені Єдиного реєстру адвокатів України в 2013 році, заяву для внесення в реєстр він не подавав. В кінці 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Державної податкової інспекції в Московському районі м. Харкова (далі - ДПІ), де представником ДПІ було надано йому для заповнення зразок заяви по встановленій формі про зняття з обліку як самозайнятої особи, що не займається адвокатською діяльністю, після чого ніяких декларацій про доходи до ДПІ ним не подавалось.

На підставі того, що відомості про нього внесені до Єдиного реєстру адвокатів України, з нього, як з працюючої особи, на підставі внесених на протязі 2014-2016 років змін до Податкового кодексу України (далі - ПК), з посиланням на п. 164.2.9 ПК: «як особа, що отримує прибутки від проведення операцій з цінними паперами», з 01.07.2014 року обмежена виплата призначеного щомісячного довічного грошового утримання, яке виплачується в розмірі 85 відсотків від призначеної суми, з якого утримується податок на доходи фізичних осіб, а також військовий збір.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що вказані грошові утримання з пенсії є незаконними як такі, що обмежують гарантії, надані йому законом та суперечать діючим нормам законодавства - зокрема, встановлені Конституцією України, рішеннями Конституційного Суду України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов в уточненій редакції від 09.11.2016 року та відмовився від частини вимог, підтримав лише вимоги стосовно утримання з нього податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18% і військовий збір в розмірі 1,5%. Додатково надав довідку від 07.12.2016 року про зняття його з обліку платника податків.

Представник відповідача позов не визнав, мотивуючи тим, що позивач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності у Державному реєстрі адвокатів України, є самозайнятою особою - адвокатом, тому вважається працюючою особою незалежно від отримання доходів. Відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213-V111 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213) у період роботи пенсія, розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, визначена сума, в частині перевищення трьох розмірів мінімальної заробітної плати, підлягає оподаткуванню, ставка складає 15 відсотків та військового збору 1,5 відсотка, на підставі Закону України № 911-V111 від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», що набрав чинності з 01.01.2016 року, а з 01.07.2016 року Закону України № 1411-V111 від 02.06.2016 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій», ставка податку становить 18 %. Враховуючи наведене, представник відповідача вважає, що довічне щомісячне грошове утримання позивача виплачується з додержанням вимог діючого законодавства, просить у позові відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

У зв'язку з досягненням 65 річного віку, на підставі поданої заяви про відставку від 27.07.2010 року, Постановою Верховної Ради України від 02.12.2010 року, ОСОБА_1 був звільнений з посади судді на підставі діючого на час звільнення Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2762-Х11 та наказом № 02-09/12 від 02.02.2011 року був відрахований зі штату Московського районного суду міста Харкова, про що у трудовій книжці наявний запис (а.с12).

27.07.2011 року ОСОБА_1 був поставлений на облік в управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, де отримує щомісячне довічне грошове утримання судді, призначене на підставі діючого на час виникнення спірних правовідносин Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с.29-31).

11.03.2011 року рішенням Полтавської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури ОСОБА_1 отримав свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю, та за повідомленням вказаної комісії внесений в Єдиний реєстр адвокатів України і поставлений на облік в ДПІ Московського району м. Харкова як платник податку (а.с.13).

14.04.2016 року ОСОБА_1 отримав з УПФУ в Московському районі м. Харкова відповідь, в якій повідомлялось, що виплата щомісячного довічного грошового утримання проводиться йому як працюючій особі: «зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності з 11.03.2011 року», тому підлягає оподаткуванню на підставі Закону України № 1166-V11 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон № 1166-V11) та у зв'язку із набранням чинності з 01.07.2014 року змін до Податкового кодексу України (а.с.9-11). Така ж відповідь була надана УПФУ в Московському районі м. Харкова у листі від 11.07.2016 року (а.с.43-44).

Згідно довідки від 01.06.2016 року ОСОБА_1 не є членом Адвокатського об'єднання "Харківська обласна колегія адвокатів" (а.с.40-41).

У листі Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС України від 18.08.2016 року вказано, що ОСОБА_1 зареєстрований кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Житомирської області 11.03.2011 року та знаходиться на обліку як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) з 28.07.2011 року. До ДПІ заява за формою №8-ОПП від адвоката ОСОБА_1 не надходила, станом на 18.08.2016 року адвокат ОСОБА_1 має стан "0" - платник податків за основним місцем обліку (а.с.59). Така ж інформація вказана у листі від 29.08.2016 року (а.с.61).

Із довідки за формою №12-ОПП вбачається, що ОСОБА_1 знятий з податкового обліку 07.12.2016 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо офіційного тлумачення поняття "щомісячне довічне грошове утримання", що міститься у підпункті "е" підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України (справа N 1-33/2011, N 18-рп/2011) встановлено, що в аспекті конституційного подання поняття "щомісячне довічне грошове утримання", що міститься у підпункті "е" підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України (2755-17), в системному зв'язку з положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VI (2453-17) з наступними змінами, означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді та одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, що є складовою правового статусу судді і однією з гарантій його незалежності, так і судді у відставці, який одержує таку виплату з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому слід зауважити наступне.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

На час ухвалення Постанови Верховної Ради України від 02.12.2010 року «Про звільнення суддів», якою ОСОБА_1 було звільнено з посади судді, діяла стаття 43 Закону № 2862-ХІІ.

Ця норма згідно із підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» була чинною до 01 січня 2011 року.

Згідно з підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону № 889-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, до загального місячного оподатковуваного доходу фізичної особи включалися доходи у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, нарахованих (виплачених) платнику податків відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору. До винятків зі складу зазначеного оподатковуваного доходу, встановлених пунктом 4.3 зазначеної статті цього Закону, суми отриманої суддею вихідної допомоги на підставі частини третьої статті 43 Закону №2862-ХІІ не включалися.

Таким чином, положення статей 3, 4 Закону № 889-IV прийняті пізніше порівняно з положеннями частини третьої статті 43 Закону № 2862-ХІІ, і за загальним правилом дії норм права у часі саме вони підлягають пріоритетному застосуванню до оподаткування виплат позивачу, у зв'язку з його виходом у відставку.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 25 червня 1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування» ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) і пільг щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Пунктом 22.2 статті 22 Закону № 889-IV передбачено, що у разі, якщо норми інших законів чи інших законодавчих актів, які містять правила оподаткування доходів (прибутків) фізичних осіб, суперечать нормам цього Закону, пріоритет мають норми цього Закону.

Таким чином, положення статей 3, 4 Закону № 889-IV є спеціальними у застосуванні до спірних правовідносин порівняно з частиною третьою статті 43 Закону № 2862-ХІІ, оскільки на час їх виникнення саме Законом № 889-IV визначалися правила оподаткування будь-яких доходів фізичних осіб, в тому числі і суддів.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 03 липня 2012 року (№ 21-162а12), 08 жовтня 2013 року (№ 21-311а13), 19 січня 2016 року (№ 21-5300а15), 09 лютого 2016 року (№21-4101а15).

Суд, на підставі наведеного, враховуючи зазначені правові позиції Верховного Суду України, прийняті в порядку статей 241-243 КАС України, як висновок про правильне застосування норми матеріального права щодо спірних відносин, керуючись ст. 244-2 КАС України, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статями 161-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У позові ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Повний текст постанови складений 23.12.2016 року власноручно в нарадчій кімнаті.

Суддя М.В. Мамалуй