Справа № 442/4052/16-а
Суддя: Коваль Р. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/4052/16-а
Провадження № 2-а/442/154/2016
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді: Коваля Р.Г.

з участю секретаря: Бучок М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Дрогобицького району про визнання дій протиправними та зобов»язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезгаданим позовом, в підтвердження позовних вимог покликається на те, що він тричі, останній раз з 14 квітня 2015 року по 13 травня 2015 року, брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей та має статус учасника бойових дій. Відповідно до чинного законодавства має право на виділення йому земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Вказує на те, що неодноразово звертався до Львівської обласної ради та інших рад народних депутатів Львівської області з проханням виділити такої земельної ділянки, однак отримував відмову з посиланням на відсутність земельних ділянок для учасників АТО на вказаних ним територіях. Вважає, що в діях відповідача наявна протиправна бездіяльність щодо розгляд його заяви про виділення земельної ділянки як учаснику АТО, оскільки ОСОБА_3 сільською радою при розгляді його заяви, не дотримано вимог, передбачених ч.7 ст.118 ЗК України.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. Вказав, що неодноразово звертався в сільські ради з проханням виділити йому земельну ділянку. Він є вже власником земельної ділянки в с.Модричі Дрогобицького району, там знаходиться дача. Дана ділянка виділялася йому для садівництва. Була виділена в 2007-2008 роках. Відмовляючи у наданні ділянки, відповідач спирався на першочергове надання таких місцевим жителям. Просив суд задоволити його позов.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав думку свого довірителя, пояснив, що позивач має земельну ділянку для садівництва та має повне право на отримання земельної ділянки для будівництва житла. Учасникам АТО повинні надаватися ділянки першочергово. Рішення по заявах позивача не було прийнято, а відтак в діях сільради наявна бездіяльність.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні позову, пославшись на письмове заперечення. Крім того додала, що в першу чергу сільською радою розглядаються заяви про виділення ділянок місцевих жителів, так як АТО триває, то мешканці села мають право на виділення земельних ділянок. Дії сільської ради не можна визнавати протиправними, так як заяви позивача не є вирішена та роз»яснено право позивача на виділення ділянки після задоволення інтересів мешканців села Модричі, наявних та можливих учасників АТО.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимог п.3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивач з 14 квітня 2015 року по 13 травня 2015 року, брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей та має статус учасника бойових дій. Дана обставина підтверджується довідкою за №1/10752 від 12.05.2015 року, вданою Краматорським відділом ГУМВС України в Донецькій області, а також посвідченням учасника АТО серії МВ №035227 від 31.03.2015 року.

16 листопада 2015 року позивачем було подано до ОСОБА_3 сільської ради Дрогобицького району Львівської області заяву про виділення йому земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0.12 га...

29 грудня 2015 року на черговій сесії ОСОБА_3 сільської ради більшістю голосів депутатів сільської ради дана заява позивача була відхилена, про що повідомлено останнього листом від 31 грудня 2015 року.

04 квітня 2016 року позивач повторно подав заяву про виділ земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва, на що отримав відповідь, що 30 березня 2016 року на черговій сесії сільської ради вдруге розглядалось дане питання і йому відмовлено, про що йому повідомлено листом від 19 квітня 2016 року.

З оглянутих листів відповідача від 31.12.2015 р. №266/02-24 та від 19.04.2016 р. №125/02-24 вбачається, що підставами відмови позивачу у наданні земельної ділянки для будівництва житлового будинку є посилання на велику кількість заяв від учасників АТО, пільговиків різних груп та наявність черги.

Відповідно до положень ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» серед пільг та гарантій, що надані законодавчо учаснику бойових дій є в п. 14 «першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом».

Надання у власність земельних ділянок здійснюється у порядку, визначеному ст. 118 Земельного кодексу України, за умови, що учасник бойових дій не скористався своїм правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки та надав відповідний документ, що посвідчує його участь в антитерористичній операції (посвідчення, довідка, наказ тощо).

Згідно ст. 121 Земельного кодексу України, громадянин України може отримати з державної і комунальної власності в приватну безкоштовно: ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара); ділянку для ведення особистого селянського господарства (до 2 га); ділянку для ведення фермерського господарства (в розмірі земельної частки (паю) визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство); ділянку для ведення садівництва (до 0,12 га); ділянку для індивідуального дачного будівництва (до 0,10 га) і ділянку для будівництва індивідуальних гаражів (не більше 0,01 га).

Земельний кодекс України встановлює, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах зазначених норм, провадиться один раз по кожному виду використання, при цьому особа може скористатись правом на безкоштовну приватизацію землі по кожному з видів цільового призначення.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державні комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного і виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У відповідності до ст.ст.78 та 79-1 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Із кадастрової публічної карти України, адміністратором якої є ДП «Центр Державного земельного кадастру», яка є загальнодоступним джерелом інформації вбачається, що земельна ділянка, на яку позивач просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою для подальшої передачі у власність із зазначенням місця її розташування нікому не передана у власність.

Так, ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Аналогічна вимога щодо терміну розгляду на сесії питання із земельних правовідносин визначена і ст. 46 п. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно ст.71 ч.2 КАС України, адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Посилання представника відповідача на те, що сільською радою не відмовлено позивачу у наданні земельної ділянки, а роз»яснено його право на отримання такої згідно черги не береться судом до уваги, оскільки як уже зазначалося вище, орган місцевого самоврядування повинен був або задоволити заяву, або надати вмотивовану відмову, що зроблено відповідачем не було.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: скасування або визнання протиправним рішення, дії, бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії та інше.

Відповідно до частини 2 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу в задоволенні його заяви, відповідач порушив норми Земельного Кодексу України та принцип розсудливості, оскільки дії відповідача, як на думку суду, всіляко спрямовані на перешкоджання позивачу в реалізації його права отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині зобов»язання розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, так як в судовому засіданні доведено, що дії відповідача, не відповідають вимогам ст. 24 Конституції України, ст.ст. 118, 121, 122 Земельного кодексу України.

Керуючись ст.ст. 7-11,71,72,86,94,128,158,159,162 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити частково.

Зобов»язати ОСОБА_3 сільську раду Дрогобицького району Львівської області розглянути на найближчому пленарному засіданні чергової сесії заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В решті задоволення позову відмовити.

Постанова може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення постанови у повному обсязі чи її прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.Г.Коваль