Справа № 461/6524/16-а
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/6524/16-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.,

з участю: секретаря судового засідання Куц Н.З.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 Войцеха до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №3848/20908/16, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом Львівської митниці ДФС, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці ДФС №3848/20908/16 від 30 вересня 2016 року про накладення штрафу на суму 8500,00 грн.

Адміністративний позов поданий представником позивача за довіреністю ОСОБА_1

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 30 вересня 2016 року в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 були розглянуті матеріали справи про порушення митних правил, внаслідок чого була винесена постанова № 3848/20908/16 від 30 вересня 2016 року про визнання громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 Войцеха винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

Позивач вважає, що постанова №3848/20908/16 від 30 вересня 2016 року є

протиправною та підлягає скасуванню, оскільки 4 вересня 2016 року, ОСОБА_3 Войцех (BEDNAREK KRZYSZTOF WOJCIECH), (паспорт громадянина ОСОБА_6 ED 7021687; Тимчасова посвідка на постійне проживання серія КИ № 039818/91629, видана УГУГФО ГУМВС України в м. Києві 29 квітня 2009 року) перетинав кордон з України до ОСОБА_5 через митний пост «Краковець» на автомобілі особистого користування марки HONDA CIVIC, VIN JHMFD36206S203317, реєстраційний номер ZS751CE, країна реєстрації ОСОБА_5.

Під час перетину митного кордону державним інспектором ВМО №4 м/п

«Краковець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_7 щодо Позивача було

складено протокол про порушення митних правил № 3848/20908/16 від 4 вересня 2016 року,

у якому було вказано, що автомобіль (HONDA CIVIC, VIN JHMFD36206S203317,

реєстраційний номер ZS751CE, країна реєстрації - ОСОБА_5) було ввезено на митну

територію України 08.04.2016 через митний пост «Володимир-Волинський» Волинської митниці ДФС у митному режимі «транзит».

Крім того, зазначає, що у постанові № 3848/20908/16 вказано, що Позивач є резидентом України, оскільки у його паспорті громадянина ОСОБА_5 наявна відмітка про надання йому дозволу на постійне проживання в Україні, а також про це нібито свідчить Тимчасова посвідка на постійне проживання в Україні серії КИ № 039818/91629 від 29.04.2009 року.

Стверджує, що оскільки Позивач має постійне місце проживання у ОСОБА_5, громадянином якої він є, то у відповідності до п.33 ст.4 Митного кодексу України, він вважаюся нерезидентом. Вище вказаний факт підтверджується довідкою про реєстрацію постійного місця проживання Позивача у ОСОБА_5, м. Щецин, вул. Любінова, 11/7 (SZCZECIN ul. LUBINOWA 11 m. 17) від 9 вересня 2016 року.

Крім того, автомобіль, власником якого є Позивач (HONDA CIVIC, VIN

JHMFD36206S203317, реєстраційний номер ZS751CE), зареєстрований у ОСОБА_5

ОСОБА_6, що є обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до

тимчасового ввезення на митну територію України.

Отже, тимчасове ввезення автомобіля Позивача має здійснюватися за правилами ч.1 ст.380 Митного кодексу України. Як зазначалося вище, тимчасове ввезення автомобіля

Позивачем як транспортного засобу особистого користування, дозволяється на строк до

одного року. Таким чином, Позивачем не було допущено порушення терміну

тимчасового перебування автомобіля на митній території України, тому просить позов задоволити.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні до позову, а також подали письмові додаткові пояснення /а.с.59-61/. Просили суду позовні вимоги задоволити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_8 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, надав письмові заперечення /а.с.21-22/, та додатково пояснив, що 04.09.2016 близько 10 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_3 Войцех, автомобілем марки «HONDA CIVIC», VIN JHMFD36206S203317, реєстраційний номер ZS751CE (країна реєстрації ОСОБА_5), прямував у приватну поїздку з України до ОСОБА_5 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС. В ході митного контролю було встановлено, що вказаний автомобіль було ним ввезено на митну територію України 08.04.2016 через митний пост «Володимир-Волинський» Волинської митниці ДФС у митному режимі «транзит». Згідно ст.95 Митного кодексу України, граничний строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб.

Однак, станом на 04.09.2016 гр. ОСОБА_5 ОСОБА_3 Войцех транспортний засіб марки «HONDA CIVIC», VIN JHMFD36206S203317, реєстраційний номер ZS751CE, за межі митної території України не вивозив. Жодних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України гр. ОСОБА_3 не надав.

Про те, у поясненні гр. ОСОБА_3 зазначає, щоввезений вказаний транспортний засіб є транспортним засобом особистого користування та ввезений ним в режимі тимчасового ввезення, а отже не міг бути ввезений митному режимі «транзит».

Представник відповідача, звертає увагу на те, що хоч транспортний засіб керований ОСОБА_3 не є транспортним засобом комерційного призначення, тому на нього поширюється регулювання ч.3 ст.470 МК України, оскільки згідно з п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України термін товар вживаються в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі. Таким чином поняття транспортний засіб особистого користування охоплюється поняттям «товар», оскільки він є рухомою річчю.

Також, зазначає, що відповідно до наданих пояснень ОСОБА_3 вважає, що має правовий статус нерезидента, так як він є громадянином ОСОБА_6 та має постійне місце проживання у ОСОБА_5 в доказ чого надав довідку про приписку. Однак, позивачем не враховано, що гр. ОСОБА_3 має постійне місце проживання в Україні про що свідчить наявність відповідної відмітки в його паспорті (також в поясненні написаному власноручно громадянином ОСОБА_9 від 02.04.2015 р., в графі «постійне місце проживання» він вказав Україна).

Отже, позивач є резидентом, тому транспортний засіб було ввезено ним на митну територію України в режимі «транзит» та такий повинен був вивезений ним поза межі митної території впродовж визначеного ст. 95 Митного кодексу України терміну.

З врахуванням наведеного просить суд відмовити у задовленні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи, суд доходить висновку, що у задовленні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Суд встановив, що 04.09.2016 близько 10 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_3 Войцех, автомобілем марки «HONDA CIVIC», VIN JHMFD36206S203317, реєстраційний номер ZS751CE (країна реєстрації ОСОБА_5), прямував у приватну поїздку з України до ОСОБА_5 через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС. В ході митного контролю було встановлено, що вказаний автомобіль було ним ввезено на митну територію України 08.04.2016 через митний пост «Володимир-Волинський» Волинської митниці ДФС у митному режимі «транзит». Згідно ст.95 Митного кодексу України, граничний строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб.

Проте, станом на 04.09.2016 гр. ОСОБА_5 ОСОБА_3 Войцех транспортний засіб марки «HONDA CIVIC», VIN JHMFD36206S203317, реєстраційний номер ZS751CE, за межі митної території України не вивозив.

Таким чином, гр. ОСОБА_3 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб.

У звязку із чим, державним інспектором ВМО№4 м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС ОСОБА_7 складено протокол відносно ОСОБА_3 Войцеха про порушення митних правил №3848/20908/16 від 04.09.2016 р. /а.с.7-8/.

Так, 30.09.2016 р. в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_4 розглянувши вищевказані матеріали справи про порушення митних правил було винесено постанову № 3848/20908/16 про визнання громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3 Войцеха винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень. /а.с.5-6/. Оскільки, ОСОБА_3 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб.

При цьому, жодних документів, які б підтверджували факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України гр. ОСОБА_3 не надав. У поясненні гр. ОСОБА_3 зазначив, щоввезений вказаний транспортний засіб є транспортним засобом особистого користування та ввезений ним в режимі тимчасового ввезення, а отже не міг бути ввезений митному режимі «транзит».

Однак, митним органом було встановлено, що в діях гр. ОСОБА_3 наявний склад порушення митних правил, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 470 МК України, тому на останнього накладено штраф в межах зазначеної санкції.

Як зясовано у судовому засіданні Позивач має постійне місце проживання у ОСОБА_5, громадянином якої він є, то у відповідності до п.33 ст.4 Митного кодексу України, він вважаюся нерезидентом, а тому тимчасове ввезення автомобіля як транспортного засобу особистого користування, дозволяється на строк до одного року.

Однак, такі твердження представників позивача про те, що ОСОБА_3 має статус нерезидента, суперечить вимогам ст.4 МК України, та спростовується наступним.

Так, підпунктом «в» пункту 50 ч. 1 ст. 4 МК України передбачено, що резиденти - фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із паспорта гр. ОСОБА_5 ОСОБА_3 Войцех наявна відмітка про надання йому дозволу на постійне проживання в Україні з 18.10.1999, про що свідчить і Тимчасова посвідка на постійне проживання в Україні серії КИ № 039818/91629 від 29.04.2009. /а.с.11/.

Довідка про приписку це документ, який підтверджує прописку гр. ОСОБА_3 в ОСОБА_5, яка видана на підставі реєстру мешканців, а отже не може свідчити про постійне місце проживання гр. ОСОБА_3 на території ОСОБА_5. /а.с.13/

Згідно з підпунктом «в» пункту 33 ч. 1 ст. 4 МК України нерезиденти - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Відповідно до п.45 ч.1 ст.4 МК України постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь - якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом). Підтвердження вказаного являється відмітка в паспорті громадянина України для закордонних поїздок про перебування останнього на постійному консульському обліку, проставленою відповідним консульством України за кордоном.

Відтак, з врахуванням наведеного, суд встановив, що гр. ОСОБА_3 є резидентом України та ввіз вказаний транспортний засіб через митний кордон України в митному режимі «транзит».

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання в Україні про що свідчить наявність відповідної відмітки в його паспорті.

Відповідно до п.п. «в» п. 50 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України, резиденти: фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Таким чином, позивач є резидентом, тому транспортний засіб було ввезено ним на митну територію України в режимі «транзит» та такий повинен був вивезений ним поза межі митної території впродовж визначеного ст.95 Митного кодексу України терміну.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

Транспортний засіб ввезений на митну територію України ОСОБА_3 не є транспортними засобами комерційного призначення, на них поширюється регулювання ч. 3 ст.470 МК України, оскільки згідно п.57 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України під терміном «товар» розуміються будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що перемішується лініями електропередачі. Таким чином, поняття «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», оскільки він є рухомою річчю.

Статтею 181 Цивільного кодексу України визначено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Тобто, відповідальність настає за перевищення встановленого строку доставки товарів, що включає в себе поняття транспортного засобу особистого користування.

Отже, суд встановив, що ОСОБА_3, як резидент, перевищив граничний термін тимчасового ввезення, встановлений статтею 380 МК України, більше ніж на десять діб.

Згідно ст. 70, 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Таким чином, оцінюючи докази по даній справі, які були здобуті та досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, суд доходить висновку, що при розгляді справи повністю доведено, що ОСОБА_3 вчинив порушення митних правил, передбачене ч.3 ст.470 МК України, а відтак, оскаржувана постанова прийнята посадовою особою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому в задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 18, 70, 71, 86, 99, 138, 154, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст.ст.4, 69, 470, 486 МК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Апеляційного адміністративного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя В.Ф. Романюк