Справа № 802/1756/16-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 грудня 2016 р. Справа № 802/1756/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

суддів Дмитришеної Р.М., Чернюк А.Ю.,

за участю

секретаря судового засідання Макарової К.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача 1 ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача 3 ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до Національної поліції України (відповідач 1), Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України (відповідач 2), Департаменту захисту економіки Національної поліції України (відповідач 3)

про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

25.10.2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому після зміни позовних вимог (том 2, а.с. 74-79) просить:

- визнати протиправними дії Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню;

- визнати протиправними дії Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України щодо проведення атестування позивача;

- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України, оформлене протоколом ОП № 15.00037884.0063425 від 12.10.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що починаючи з вересня 2005 року по 11.11.2015 року позивач ОСОБА_4 проходила службу в органах внутрішніх справ України, перебуваючи на посадах в різних підрозділах МВС України. Зважаючи на процес реформування міліції та створення Національної поліції України, згідно з п. 9, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" наказом ОСОБА_3 Національної поліції України № 164 о/с від 11.11.2015 року позивач була прийнята на службу в поліції на посаду старшого оперуповноваженого УЗЕ у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України. В подальшому наказом ОСОБА_3 Національної поліції України № 210 о/с від 20.11.2015 року призначене проведення атестування поліцейського апарату Національної поліції України. Цим ж наказом керівників структурних підрозділів апарату Національної поліції, в тому числі Департаменту захисту економіки, було зобов'язано скласти списки поліцейських апарату Національної поліції, які підлягають атестуванню, та атестаційні листи стосовно таких поліцейських. На виконання зазначеного наказу керівником Департаменту захисту економіки Національної поліції України позивача ОСОБА_4 включено до списків поліцейських, які підлягають. 04.08.2016 року заступником начальника УЗЕ у Вінницькій області Департаменту підполковником поліції ОСОБА_5 на позивача було складено атестаційний лист, згідно з яким позивач займаній посаді відповідає. Аналогічний висновок за результатами розгляду атестаційного листа складений і прямим керівником ОСОБА_4 т.в.о. начальника УЗЕ у Вінницькій області Департаменту підполковником поліції ОСОБА_6 Після цього позивач пройшла усі етапи атестування працівників поліції, однак за висновком Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України її визнано такою, що займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Рішення атестаційної комісії оформлене протоколом ОП № 15.00037884.0063425 від 12.10.2016 року. Вказане рішення, а також дії відповідачів щодо включення до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, та щодо проведення атестування позивач вважає протиправними, необ'єктивними і необґрунтованими. Зокрема зазначає, що атестування було проведене без наявності законних підстав та з порушенням порядку включення до списків поліцейських, які підлягають атестуванню. Крім того, прийняття позивача на службу в поліції відбулося на підставі положень пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", який не передбачає проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, в тому числі встановлення додаткових підстав для атестації. Тому наявне у наказі ОСОБА_3 Національної поліції України № 164 о/с від 11.11.2015 року посилання щодо прийняття позивача на службу в поліції "в порядку переатестування", на думку позивача, не може мати жодних правових наслідків та не дає підстав для проведення атестування позивача. Крім того, позивач просить суд взяти до уваги, що висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді повинен приймається за результатами розгляду усіх матеріалів. Водночас поза увагою Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України залишився атестаційний лист та інші досліджені в процесі атестування документи. До того ж, проведена щодо позивача атестація є незаконною в цілому, а тому не можуть вважатися правомірними всі дії, рішення та висновки відповідачів, які мали місце під час такої атестації.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та надала пояснення згідно з наведеними у позовній заяві обґрунтуваннями.

Представники відповідачів 1, 3 взяли участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та заперечили адміністративний позов ОСОБА_4 з підстав, наведених у поданих суду письмових запереченнях (том 1, а.с. 119-125, 232-237; том 2, а.с. 104-106). Наполягають на тому, що атестування позивача було проведене на підставі, в порядку та в спосіб, що передбачені Законом України "Про Національну поліцію" та Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженою наказом МВС України від 17.11.2015 року № 1465. При цьому позивач на атестацію погодився, наказів про призначення атестування та визначення складу атестаційної комісії не оскаржував, добровільно взяв участь у співбесіді та тестуваннях, в тому числі з використанням поліграфу. Згідно з протоколом Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України ОП № 15.00037884.0063425 від 12.10.2016 року комісією прийнято рішення про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Таке рішення обґрунтоване низьким рівнем знань та професійних якостей, низькими балами по тестуванню, а також результатами поліграфу. Водночас комісія вивчала та досліджувала усі передбачені Інструкцією документи та враховувала обов'язкові під час атестування поліцейських критерії. Таким чином, оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та об'єктивним, а правових підстав для його скасування немає. Безпідставними представники відповідачів вважають також позовні вимоги про визнання протиправними дій Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, та дій Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України щодо проведення атестування позивача. Так, включення позивача до списку працівників УЗЕ у Вінницькій області Департаменту, які підлягають атестуванню, здійснено на виконання наказу ОСОБА_3 Національної поліції України від 20.11.2015 року № 210 о/с. При цьому окремий наказ не видавався. Водночас цей список лише містить перелік осіб, які підлягають атестуванню і не породжує певних правовідносин та не встановлює права і обов'язки для осіб, що вказані у списку. Крім того, позивач не конкретизує, які саме дії атестаційної комісії він вважає неправомірними. Просять суд відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Відповідач 2 на неодноразові виклики суду не з'явився, а надіслані йому повідомлення повернуті на адресу суду без виконання з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Частиною 11 статті 35 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на викладене та враховуючи достатність наявних у справі доказів суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача 2.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши інші докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 року, який набрав чинності з 07.11.2015 року, Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки.

Вказаним законом визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Приписами ч. 1, 2 ст. 49 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою. Вимоги щодо рівня фізичної підготовки для поліцейських та кандидатів, які вступають на службу в поліції, затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Частиною 1 статті 58 Закону № 580-VIII передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 15.09.2005 року по 06.11.2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ України, перебуваючи на посадах в різних підрозділах МВС України, що підтверджується послужним списком (том 2, а.с. 38-50).

У зв'язку з реформуванням міліції та створенням Національної поліції України, на підставі пунктів 9, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" позивач наказом ОСОБА_3 Національної поліції України № 164 о/с від 11.11.2015 року була прийнята на службу в поліцію на посаду старшого оперуповноваженого управління захисту економіки у Вінницькій області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі УЗЕ у Вінницькій області Департаменту) з встановленням посадового окладу та присвоєнням відповідного спеціального звання майор поліції (том 1, а.с. 14-15; том 2, а.с. 37).

20.11.2016 року Головою Національної поліції України прийнято наказ за № 210 о/с "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві", відповідно до якого призначено атестування поліцейських апарату Національної поліції України та міжрегіональних територіальних управлінь, в тому числі Департаменту захисту економіки, центральною атестаційною комісією (пункт 1), створено центральну атестаційну комісію та затверджено її склад (пункт 2), а керівникам структурних підрозділів апарату Національної поліції України та міжрегіональних територіальних управлінь, в тому числі Департаменту захисту економіки, наказано скласти списки поліцейських Національної поліції України та міжрегіональних підрозділів, які підлягають атестуванню, скласти атестаційні листи стосовно поліцейських, підготувати для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження служби поліцейськими, забезпечити прибуття поліцейських на засідання атестаційних комісій у разі необхідності (пункт 3) (том 1, а.с. 106-107).

На виконання вищезазначеного наказу начальником УЗЕ у Вінницькій області Департаменту полковником поліції ОСОБА_7 складено список особового складу управління станом на 23.11.2015 року, які підлягають атестуванню, до якого під № 65 включено старшого оперуповноваженого УЗЕ у Вінницькій області Департаменту майора поліції ОСОБА_4 (том 2, а.с. 32).

Крім того, керівництвом УЗЕ у Вінницькій області Департаменту стосовно позивача складено атестаційний лист, розділи I та II якого затверджені 04.08.2016 року безпосереднім та прямими керівниками ОСОБА_4 (том 2, а.с. 19-20).

Надалі Центральною атестаційною комісією № 1 Апарату Національної поліції України проведено процедуру атестування позивача, яка включала етапи тестування, співбесіди та проходження поліграфу.

Згідно з рішенням (висновком) комісії, оформленим протоколом ОП № 15.00037884.0063425 від 12.10.2016 року, позивача ОСОБА_4 визнано такою, що займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність (том 1, а.с. 71).

Не погоджуючи з вказаним рішення за результатами проведеного атестування, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Відтак, надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри. Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказам. Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Порядок атестування поліцейських, яке проводиться в апараті Національної поліції України, територіальних (міжрегіональних) органах (закладах, установах) Національної поліції України з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри визначає Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських, затверджена наказом МВС України від 17 листопада 2015 року № 1465 (далі Інструкція).

Пунктом 3 розділу І Інструкції продубльовані підстави для атестування поліцейських, визначені у ч. 2 ст. 57 Закону № 580-VIII, та передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, як статтею 57 Закону України "Про Національну поліцію", так і пунктом 3 розділу І Інструкції визначено вичерпний перелік підстав для проведення атестування поліцейських, який не може тлумачитись розширено.

Більше того, на думку суду, кожна із цих підстав є самостійною та фактично взаємовиключною, а тому у кожному випадку повинна застосовуватись окремо.

Натомість в наказі начальника ОСОБА_3 Національної поліції України № 210 о/с від 20.11.2015 року "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві", на виконання якого було проведене атестування позивача ОСОБА_4, взагалі відсутнє посилання на конкретну правову підставу для проведення атестування, визначену у ч. 2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" та в п. 3 розділу І Інструкції. Водночас посилання в наказі на відповідні норми в цілому суд вважає неправомірним і таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

При цьому суд відхиляє доводи відповідачів про те, що вказаний наказ було прийнято з урахуванням положень ч. 1 ст. 57 Закону № 580-VIII, оскільки цією нормою закону визначається мета атестування поліцейських, але не підстави для його проведення.

Також суд зауважує, що вищезазначене рішення керівника поліції про проведення атестування поліцейських не містить переліку осіб, які підлягають атестуванню, із зазначенням, в тому числі щодо позивача, чітких передумов (обставин), у зв'язку з виникненням яких вирішується питання про проведення атестації (чи для призначення певних осіб на вищу посаду, заміщення якої здійснюється без проведення конкурсу, чи для вирішення питання про їх переміщення на нижчу посаду, або ж для звільнення конкретних поліцейських зі служби в поліції через службову невідповідність).

Водночас іншого наказу органу поліції, який би передбачав, що позивач ОСОБА_4 підлягає атестуванню з підстав, передбачених частиною 2 статті 57 Закону України "Про Національну поліцію", суду не надано.

Крім того, наявне у наказі ОСОБА_3 Національної поліції України № 164 о/с від 11.11.2015 року посилання про прийняття ОСОБА_4 на службу в поліції "в порядку переатестування", на думку суду, не дає правових підстав для проведення атестування позивача, оскільки в силу вимог закону атестація не є обов'язковою умовою для прийняття особи на службу в поліції, в тому числі колишніх працівників міліції, а перелік підстав для проведення атестування поліцейських є вичерпним, про що вже зазначалось раніше.

Пояснення представника відповідачів 1, 3 про те, що позивач самостійно, з власної ініціативи зареєструвався в ЄЦВТМ та добровільно взяв участь в атестуванні, судом оцінюються критично з огляду на те, що чинним на сьогодні законодавством визначені конкретні підстави для проведення атестування поліцейських, які не передбачають можливості проходження атестації за власною ініціативою поліцейського.

Також суд враховує ту обставину, що атестування було призначене за наказом керівника органу поліції, а тому позивач ОСОБА_4, як підлегла посадова особа, не могла не виконати відповідного рішення.

До того ж, пунктом 3 наказу ОСОБА_3 Національної поліції України № 210 о/с від 20.11.2015 року керівників міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, в тому числі керівника Департаменту захисту економіки, було зобов'язано забезпечити прибуття поліцейських на засідання атестаційних комісій, що додатково свідчить про неможливість невиконання позивачем рішення керівництва про проведення атестування.

Посилання представників відповідачів 1, 3 на те, що правомірність проведеного стосовно позивача атестування не є предметом спору, оскільки позивач не оскаржив вищевказаного наказу і такий наказ на сьогодні є чинним, судом до уваги не беруться, оскільки, по-перше, позивача не було ознайомлено з цим наказом, а про існування такого наказу йому стало відомо вже під час судового розгляду, і, по-друге, за своїм змістом наказ безпосередньо не стосується позивача, оскільки не передбачає проведення атестування щодо нього з конкретних підстав, визначених законом.

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 була звільнена з органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом на службу до Національної поліції (п. 64 "з") та прийнята на посаду старшого оперуповноваженого УЗЕ у Вінницькій області Департаменту згідно з наказом ОСОБА_3 Національної поліції України № 164 о/с від 11.11.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників", норми якого поширюються на відносини з атестування поліцейських, атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді не менше одного року.

Таким чином, атестування позивача було проведене до закінчення річного строку його перебування на посаді в органах поліції, а отже і з цих мотивів суд не може погодитись із законністю атестації позивача з відповідними правовими наслідками.

Разом з тим, керуючись принципом офіційного з'ясування всіх обставин справи, закріпленим у ст.ст. 7, 11, 159 КАС України, суд вважає необхідним також надати по суті оцінку рішенню атестаційної комісії за результатами атестування позивача.

Так, пунктом 15 розділу ІV Інструкції визначено, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, зі змісту вказаного пункту Інструкції вбачається, що прийняття одного із зазначених у ньому рішень є дискреційними повноваженнями атестаційної комісії, які не можуть бути реалізовані іншими особами, в тому числі судом. Водночас у справі, що розглядається, позивач не просить суд прийняти рішення про визнання його таким, що відповідає займаній посаді. Натомість позов містить вимогу про перевірку правомірності прийнятого відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, рішення.

Повноваження суду на вчинення таких дій передбачені ст.ст. 2, 6, 17, 105, 162 КАС України. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб'єктів владних повноважень, визначені у ч. 3 ст. 2 КАС України. Такими критеріями є, зокрема, обґрунтованість рішення суб'єкта владних повноважень, тобто необхідність прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, безсторонність (неупередженість), розсудливість, пропорційність.

Відтак атестаційна комісія, як суб'єкт владних повноважень в розумінні положень адміністративного судочинства, повинна, по-перше, належним чином вмотивувати своє рішення (висновок), і, по-друге, приймаючи його, має бути об'єктивною та дотримуватись необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Водночас суд, не втручаючись у дискреційні повноваження комісії, може контролювати таке рішення та надавати йому оцінку з точки зору відповідності зазначеним вище критеріям.

Це узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28.06.1990 року у справі "Обермейєр проти Австрії"; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 04.03.2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії".

При цьому стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами Європейський суд з прав людини виробив позицію, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31.07.2008 року у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки"; п. 157 рішення від 21.07.2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" та інші).

З огляду на викладене суд зазначає, що в силу вимог пунктів 11, 12 розділу ІV Інструкції атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування. Це, зокрема, декларація про доходи, послужний список, інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", інформація з відкритих джерел.

Водночас до кола обставин, які атестаційна комісія повинна дослідити, входять передусім обставини, передбачені пунктом 16 розділу ІV Інструкції, а саме: 1) повнота виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Також атестаційна комісія повинна дослідити, чи відповідає атестований вимогам, що пред'являються до нього як до особи, яка перебуває на відповідній посаді, та перевірити наявність (відсутність) обставин, що тягнуть за собою передбачені статтею 61 Закону обмеження, пов'язані зі службою в поліції. При цьому відсутність висновків атестаційної комісії щодо всіх із зазначених обставин є підставою для визнання рішення (висновку) атестаційної комісії необґрунтованим.

Як встановлено судом під час розгляду справи, 04.08.2016 року заступником начальника УЗЕ у Вінницькій області Департаменту підполковником поліції ОСОБА_5 щодо ОСОБА_4 складено атестаційний лист, за зміст якого позивач за час служби в органах внутрішніх справ зарекомендувала себе виключно з позитивної сторони, висококваліфікованим спеціалістом, дисциплінована, принципова у вирішенні службових питань, прагне до вдосконалення службової діяльності, наділена почуттям особистої відповідальності, стійкістю моральних принципів, організованістю. Має добру теоретичну підготовку та достатній досвід практичної роботи. Нормативні документи, які регламентують діяльність органів внутрішніх справ знає і правильно застосовує їх у практичній діяльності. Постійно працює над підвищенням свого професійного рівня, здатна швидко оцінювати ситуації, що виникають і приймати правильні рішення. При виконанні службових обов'язків завжди дотримується збереження державної та службової таємниці, у службовій діяльності суворо дотримується законності. В 2015 році ОСОБА_4, працюючи в штабі УМВС області, здійснювала аналіз, обробку, узагальнення інформації та статистичних даних, а також готувала відповідні аналітичні матеріали. З листопада 2015 року на виконання доручень керівництва готувала інформаційні довідки та виконувала контрольні документи, вивчала основи роботи з інформаційно-накопичувальною базою даних та алгоритм введення і виведення інформації з неї. Готувала лекції та проводила для особового складу заняття із службової підготовки. Фізично розвинена, у стройовому відношенні підтягнута. Знає правила застосування табельної вогнепальної зброї, володіє прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони. Уміє будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, ввічлива, тактовна, у побуті скромна, шаноблива. На зауваження і критику реагує адекватно, робить правильні висновки (том 2, а.с. 51-52).

За висновком прямого керівника ОСОБА_4 займаній посаді відповідає. Такий висновок погоджений т.в.о начальника УЗЕ у Вінницькій області Департаменту підполковником поліції ОСОБА_6

Крім того, згідно з послужним списком та інформаційною довідкою начальника сектору УЗЕ у Вінницькій області Департаменту майора поліції ОСОБА_8 (том 2, а.с. 38-50, 56) позивач в органах внутрішніх справ України перебувала на службі з 15.09.2005 року, а починаючи з 07.11.2015 року в органах поліції. За період служби заохочувалась 14 разів, до дисциплінарної відповідальності притягувалась один раз у 2005 році (у виді зауваження), не знятих дисциплінарних стягнення немає.

Відповідно до довідки від 05.11.2015 року за результатами перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", визначені цим законом заборони на позивача не поширюються, відомості у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік відповідають податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_4, а вартість такого майна (майнових прав) відповідає податковій інформації про її доходи, отримані із законних джерел (том 2, а.с. 59).

Разом з тим, змістовний аналіз протоколів засідання Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України ОП № 15.00027748.0063425 від 02.09.2016 року та ОП № 15.00037884.0063425 від 12.10.2016 року дають суду підстави для висновку про те, що вищевказана інформація у своїй сукупності не була врахована комісією.

Так, рішення атестаційної комісії переважно обґрунтовується низьким рівнем знань позивача та низькими балами по тестуванню, що, на думку відповідачів, свідчить про службову невідповідність ОСОБА_4 займаній посаді.

Оцінюючи вказані доводи суд зазначає, що згідно з п. 10 розділу ІV Інструкції для визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування. За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази, та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

З матеріалів справи слідує, що за результатами проведеного тестування за тестом на загальні навички позивач отримала 25, а за професійним тестуванням 20 балів. Отже, за одним з видів тестів позивач отримала необхідну мінімальну кількість балів.

Водночас, беручи до уваги те, що згідно з п. 16 розділу IV Інструкції результати тестування є лише одним з восьми критеріїв, які враховуються атестаційною комісією при прийнятті рішень стосовно поліцейського, на переконання суду, такі результати не можуть мати визначального значення та повинні оцінюватись атестаційною комісією разом з іншими матеріалами, поданими до атестування, та на рівні з ними, без надання переваг одному критерію над іншими.

До того ж, висновок атестаційної комісії щодо незадовільного рівня знань та професійних якостей позивача прямо суперечить характеристиці, яка наведена в атестаційному листі та надана безпосереднім і прямим керівниками позивача підполковниками поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 При цьому комісією така характеристика і зазначені у ній відомості належним чином (з наведенням відповідних мотивів) спростовані не були.

Висновки атестаційної комісії про невідповідність позивача займаній посаді також обґрунтовуються результатами поліграфу. Однак, у протоколі ОП № 15.00037884.0063425 від 12.10.2016 року не зазначено про які саме отримані відомості за результатами тестування позивача на поліграфі йде мова, що взагалі унеможливлює перевірку висновків атестаційної комісії в цій частині.

Крім того, в силу положень ч. 2 ст. 50 Закону України "Про Національну поліцію" громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі. Інших випадків проведення тестування з використанням поліграфу цим законом не передбачено.

Відтак, зважаючи на те, що Інструкція № 1465 є підзаконним нормативно-правовим актом та була розроблена і затверджена Міністерством внутрішніх справ України саме на виконання вимог Закону України "Про Національну поліцію", суд погоджується з доводами представника позивача в тій частині, що результати тестування на поліграфі безпідставно враховані атестаційною комісією стосовно позивача, оскільки вона вже прийнята на службу в поліції та щодо неї не вирішувалось питання про призначення на вищу посаду.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідачі також посилаються на висновок службового розслідування від 15.08.2016 року за фактом можливих неправомірних дій майора поліції ОСОБА_4 (том 1, а.с. 89-95). Проте судом встановлено, що такого висновку не було у матеріалах атестації щодо позивача і він не досліджувався атестаційною комісією при прийнятті рішення за результатами атестації, що підтверджується протоколом ОП № 15.00037884.0063425 від 12.10.2016 року. Тому посилання представників відповідачів 1, 3 на цей висновок суд до уваги не бере. Крім того, такий висновок може бути підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, оскільки згідно із ст. 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" службове розслідування проводиться саме з метою з'ясування обставин дисциплінарного проступку.

Підсумовуючи, суд зазначає, що відповідно до п. 1 розділу І Інструкції метою атестування поліцейських є оцінка їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Отже, при атестуванні поліцейського повинні повно і всебічно враховуватись усі його ділові, професійні, особисті якості, освітній та кваліфікаційний рівні, а також можливість перебування поліцейського на службі в поліції.

Водночас рішення атестаційної комісії про невідповідність поліцейського займаній посаді, з урахуванням істотних негативних наслідків від такого рішення для особи у виді звільнення з публічної служби, має обов'язково відповідати вимогам щодо обґрунтованості та прийматись з урахуванням всіх критеріїв, визначених пунктом 16 розділу IV Інструкції.

Натомість встановлені судом обставини справи і досліджені в судовому засіданні докази у своїй сукупності дають підстави для висновку про те, що рішення Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України, оформлене протоколом ОП № 15.00037884.0063425 від 12.10.2016 року, про невідповідність позивача ОСОБА_4 займаній посаді та необхідність її звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність не може вважатись обґрунтованим, було прийняте без врахування усіх матеріалів атестації та з наданням невмотивованої переваги одним документам над іншими, без дотримання вимог Закону України "Про Національну поліцію" та Інструкції № 1465.

З огляду на викладене оскаржуване рішення атестаційної комісії визнається судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню. Тому в цій частині позовних вимог адміністративний позов належить задовольнити.

Разом з тим, суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення інших заявлених позивачем вимог, а саме вимог про визнання протиправними дій Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, та дій Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України щодо проведення атестування позивача.

Оскільки в рамках розгляду цієї адміністративної справи судом надається оцінка правомірності проведеного щодо позивача атестування та прийнятому за його результатами рішенню атестаційної комісії, на переконання суду, вищевказані дії відповідачів не мають самостійного правового значення та не порушують законних прав та інтересів позивача враховуючи те, що атестування позивача на сьогодні є доконаним фактом, який породив окреме рішення суб'єкта владних повноважень, що може бути предметом публічно-правового спору в адміністративному суді.

Відтак суд доходить висновку, що захист порушених прав та інтересів позивача буде вважатися повним та ефективним у разі визнання протиправним такого рішення за наслідками судового розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України).

При цьому в силу положень ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання протиправним та скасування рішення (висновку) Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України, оформленого протоколом ОП № 15.00037884.0063425 від 12.10.2016 року, про невідповідність позивача ОСОБА_4 займаній посаді та необхідність її звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 94 КАС України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на те, що позовні вимоги носять немайновий характер, а позов задовольняється частково (із заявлених трьох вимог судом задоволено одну), на користь позивача необхідно стягнути частину понесених ним і документально підтверджених судових витрат у цій справі, а саме 551,20 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України, яка є юридичною особи та отримую з державного бюджету необхідні асигнування. При цьому судом також враховується те, що у задоволенні позовних вимог до Департаменту захисту економіки Національної поліції України відмовлено, а виконання судового рішення про стягнення судових витрат з Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України буде неможливим, зважаючи на її правовий статус.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Центральної атестаційної комісії № 1 Апарату Національної поліції України, оформлене протоколом ОП № 15.00037884.0063425 від 12.10.2016 року, про невідповідність ОСОБА_4 займаній посаді та необхідність її звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Національної поліції України (ідентифікаційний код 40108578).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена 22.12.2016 року.

Головуючий суддя Сало Павло Ігорович

Судді Дмитришена Руслана Миколаївна

ОСОБА_9