Справа № 331/8005/16-а
Суддя: Скользнєва (Швидка) Н. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/242/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Скользнєва Н.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя (далі - УПФУ в Олександрівському районі м. Запоріжжя), в якому просить визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя щодо розрахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за 2007 рік; зобовязати УПФУ в Олександрівському районі м. Запоріжжя перерахувати пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01 листопада 2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за три календарні роки, що передують року звільнення з заявою за призначенням пенсії за віком (2011-2013 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією; стягнути сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.

Ухвалою суду від 01 грудня 2016 р. відкрито скорочене провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Згідно п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС України, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним особам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, застосовується скорочене провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження без судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач у строк, передбачений ч. 3 ст. 183-2 КАС України письмові заперечення або заяву про визнання позову не надав.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами,суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач ОСОБА_1 народилася 25 серпня 1957 року, перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя та отримувала пенсію до 01 листопада 2016 року у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати. На сьогоднішній день позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя з 01.11.2016 року та отримує пенсію за віком, яку було призначено у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Після досягнення пенсійного віку, 01.11.2016 року позивач звернулася до відповідача з заявою встановленого зразка про перехід з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Відповідно розрахунку управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя, позивачу було перераховано пенсію, але застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік 1197,91 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 р. №327.

Розрахунок пенсії позивачу було здійснено відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 в якій зазначено, що «перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія».

Так, згідно із ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику освіти.

В свою чергу, 01.11.2016 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя із заявою про перехід з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У зв'язку із переходом на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та поданої заяви, до розрахунку пенсії позивача взято середню заробітну плату за 2007 рік (1197,91 грн.).

Згідно статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

У разі, якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне страхування» та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором.

При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок Державного бюджету.

Проте, на момент призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, позивач не мав права на жодний інший вид пенсійного забезпечення.

Станом на день звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивач повністю відповідав вимогам, встановленим ст. 26 Закону № 1058.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати(доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Посилання відповідача на вказану норму суд до уваги не приймає, оскільки, застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік суперечить вказаній нормі, так як в ній йдеться про переведення з одного виду на інший вид, у разі застосування показника середньої заробітної плати при нарахуванні попередньої пенсії. Іншими словами вказана норма застосовується до тих видів пенсій, які регулюються саме Законом № 1058.

Оглянувши матеріали пенсійної справи, та проаналізувавши викладені норми законодавства, суд встановив, що при призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, показник середньої заробітної плати по галузях економіки не застосовувався.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що реалізація права позивача на пенсію на підставі Закону № 1058 проводиться вперше.

Подібна правова позиція була також висловлена Вищим Адміністративним судом України в ухвалах від 26 травня 2015 року № К/800/2756/14, від 03 червня 2015 року № К/800/15619/15 та Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, яка, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи, що Законом № 1058 не передбачена пенсія по вислузі років, дії відповідача щодо переведення з пенсії по вислузі років на пенсію за віком відповідно до вищезазначеного закону протиправними, оскільки в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Що стосується п. 2 Розділу ХV Перехідних положень ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачається лише тимчасова виплата даним категоріям громадян. Крім того, кошти УПФУ за виплату та доставку пенсій повертаються підприємствами, на яких працювали особи, зазначені в абз. 1 даного пункту.

Тобто, даний вид пенсії виплачується не Пенсійним фондом, а підприємством, на якому позивач працювала, не за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі, як встановлено Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (1. пенсії за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв'язку з втратою годувальника), а за рахунок підприємства.

Крім того, після отримання права на пенсію за вислугу років, ОСОБА_1 продовжувала працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, при призначенні позивачеві пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 має бути розраховано пенсію з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 даного Закону, із застосуванням показника середньої зарплати з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 роки).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на зміст та обсяг заявлених вимог, які стосуються зобовязання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії, то такий перерахунок має бути здійснений з 01 листопада 2016 року, тобто з дати призначення позивачу пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 551, 20 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету України в особі Управління ДКСУ в Олександрівському районі міста Запоріжжі Запорізької області. Тож, ця сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя.

Також, згідно наданих суду копій квитанцій та розрахунку витрат на правову допомогу, позивачем дійсно понесено витрати на правову допомогу в розмірі 1200 грн.

Таким чином, позивач має право на відшкодування понесених витрат, повязаних з розглядом справи судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 551 грн. 20 коп., та витрат на правову допомогу в розмірі 1200 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя.

Керуючись ст.ст. 8-11, 158-161 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 листопада 2016 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 рр.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, суму судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.), та суму витрат на правову допомогу в розмірі 1200,00 грн. (одна тисяча двісті гривень).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

21.12.2016 .