Справа № 809/1823/16
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Справа № 809/1823/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боршовського Т.І., за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Долинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Колективного підприємства Край про стягнення податкового боргу в розмірі 1343,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2016 року Долинська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (надалі Долинська ОДПІ, позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Колективного підприємства Край (надалі КП Край, відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 1343 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не погашено грошових зобовязань, а саме: з єдиного податку з юридичних осі в розмірі 1343 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився. 21.11.2016 року на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Долинської ОДПІ, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

За таких обставин, відповідно до норм частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу в письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративного позову, дослідивши і оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з огляду на таке.

За КП Край рахується податковий борг, а саме: з єдиного податку з юридичних осіб в сумі 1343 грн., який виник в результаті несплати грошових зобов`язань, визначених податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 15.08.2014 року на загальну суму 340,00 грн., а у зв`язку з частковою сплатою, стягненню підлягає сума 323 грн.; та податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_2 від 17.12.2014 року на суму 1020 грн. (а.с. 8-9).

Вказані податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.08.2014 року та № НОМЕР_2 від 17.12.2014 року позивач надіслав на адресу державної реєстрації місцезнаходження відповідача рекомендованими листами з повідомленнями про вручення, однак вказана кореспонденція повернулася в Долинську ОДПІ з довідками установи звязку із відмітками: за закінченням терміну зберігання (а.с. 8, 9). З огляду на положення вимог п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, за відсутності у позивача інформації щодо фактичного місцезнаходження платника податків, вказані податкові повідомлення-рішення вважаються належним чином вручені платнику податків.

Податкові повідомлення-рішення № від 15.08.2014 року та № від 17.12.2014 року відповідач не оскаржував ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому сума податкового боргу є узгодженою.

Окрім цього, в Єдиному державному реєстрі судових рішень, розміщеному на офіційному веб-порталі Судова влада України за адресою: http://reyestr.court.gov.ua/, відсутні судові рішення з яких би вбачався факт оскарження податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.08.2014 року та № НОМЕР_2 від 17.12.2014 року.

Вирішуючи даний спір суд виходив з таких мотивів та норм права.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України (надалі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів п. 56.11 ст.56 ПК України податкове зобовязання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Враховуючи те, що відповідач не оскаржував податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.08.2014 року та № НОМЕР_2 від 17.12.2014 року, не сплатив в установлений податковим законом строк визначені йому цими рішеннями грошові зобовязання, - то суд дійшов висновку, що вказані грошові зобовязання в загальному розмірі 1343 грн. є узгодженими та є податковим боргом останнього перед Державним бюджетом України та місцевим бюджетом Івано-Франківської області. Доказів протилежного суду відповідно до ст.ст. 4-3, 33 ГПК України відповідачем не подано.

Вказаний розмір заборгованості КП Край підтверджується поданими до суду витягами з облікової карти відповідача з єдиного податку з юридичних осіб (а.с. 10-12).

Згідно підпункту 59.1. статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачем було вручено відповідачу податкову вимогу форми Ю № 23-23 від 12.03.2015 року. Вказана податкова вимога була направлена рекомендованим листом на адресу державної реєстрації місця знаходження відповідача: Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вул. Данила Галицького, 5, однак повернулося назад з відміткою установи звязку за закінченням терміну зберігання. З огляду на положення вимог п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України вказана податкова вимога вважається належним чином вручена платнику податків відповідачу у справі.

Положеннями пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідач вказану податкову вимогу не оскаржив у строк, передбачений Податковим кодексом України. Доказів протилежного, а також переривання податкового боргу з моменту виставлення зазначеної податкової вимоги, відповідач суду відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не подав, а судом таких обставин не встановлено.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості в повному обсязі, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідач суду не подав. Судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів на звернення до суду про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Враховуючи те, що відповідачем не сплачено самостійно податковий борг в розмірі 1343,00 грн., то суд вважає підставним звернення контролюючого органу до суду із позовом про його стягнення у спосіб, визначений пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України.

Таким чином, адміністративний позов Долинської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до Колективного підприємства Край про стягнення податкового боргу в розмірі 1343 грн. є обґрунтованим, а тому його належить задовольнити.

Відповідно до частин 4, 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Колективного підприємства Край (код 303447440, що знаходиться за адресою: 77552, Івано-Франківська область, Долинський район, смт. Вигода, вулиця Данила Галицького, будинок 5) відкритих у банківських установах, які його обслуговують, та за рахунок належної йому готівки, в дохід Державного бюджету України та місцевих бюджетів Івано-Франківської області в порядку та розмірах, передбачених Бюджетним кодексом України, податковий борг на загальну суму 1343 (одна тисяча триста сорок три) гривні.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1

Постанова складена в повному обсязі 21.12.2016 року.