Справа № 383/166/16-а(2-а/383/13/16)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2016-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2016 рокусправа № 383/166/16-а(2-а/383/13/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області в якому просила скасувати рішення сорок четвертої сесії Кетрисанівської сільської ради шостого скликання «Про відмову в наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 по вул. Комсомольській №24» від 02 вересня 2015 року №396 та рішення четвертої сесії Кетрисанівської сільської ради сьомого скликання «Про відмову в наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 по вул. Комсомольській №24» від 17 грудня 2015 року №42.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно договору купівлі-продажу комплексу будівель від 08 грудня 2010 року вона є власником комплексу будівель, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, с.Кетрисанівка, вул. Комсомольська,24 на земельній ділянці площею 1046,0 кв.м.

У 2015 році позивач подавала заяви до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району про надання у власність, у межах норм безоплатної передачі, земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1046 га, що розташована вказаною адресою.

Проте, оскаржуваними рішеннями Кетрисанівської сільської ради від 02 вересня 2015 року №396 та від 17 грудня 2015 року №42 їй відмовлено у наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за вищевказаною адресою.

Вважає, що Кетрисанівська сільська рада Бобринецького району незаконно прийняла оскаржувані рішення оскільки земельна ділянка фактично перебувала у користуванні позивача за тим розміром, який вказано в договорі купівлі-продажу

Відповідачем не враховано, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів та в оспорюваному рішенні відсутні посилання на підставу відмови у задоволенні заяви позивача. Також, вважає незаконним посилання відповідача, що вказана земельна ділянка відноситься до земель для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, інших будівель громадської забудови, оскільки згідно норм Земельного кодексу України земельні ділянки, які знаходяться під об'єктом нерухомості, які знаходяться у власності громадян до їх оформлення у власність перебувають у користуванні громадян.

Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з правомірності рішень відповідача, оскільки нормами статей 118 та 121 Земельного кодексу України не передбачено безоплатну приватизацію землі житлової та громадської забудови призначеної для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, до яких віднесена земельна ділянка, яку у своїх зверненнях до відповідача позивач просить передати у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вказує на неврахування судом першої інстанції положень статей 120 та 125 Земельного кодексу України відповідно до яких у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведене на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності. Також, фактично земельна ділянка знаходиться у користуванні позивача без віднесення її до певної категорії земель, оскільки такої категорії земель з цільовим призначенням: «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, які зазначені у рішеннях відповідача від 29.07.2011 № 57 та від 18.05.2012 №134 не встановлено нормами закону.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач посилається на безпідставність її доводів та законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суд першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що рішенням сесії № 134 від 18.05.2012 затверджено проект землеустрою відведення земельної ділянки позивачеві в оренду на 49 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за вказаною адресою та встановлено річну орендну плату за користування земельної ділянки в розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки землі. Подальше виготовлення документів позивачем не здійснюється, орендна плата за землю не сплачується.

Вказану земельну ділянку позивач використовує для ведення комерційної діяльності та з 2013 року на цій ділянці відкрито магазин по продажу промислових товарів та продуктів. Оскільки комплекс будівель, що належить позивачу використовується для здійснення торгівельної діяльності визначає призначення використання земельної ділянки, на якій він розміщений, а використання земельних ділянок не за цільовим призначенням заборонено законодавством, спірна земельна ділянка віднесена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, приватизація яких відповідно до частини 6 статті 118 та статті 121 ЗК України не передбачена, а зміна її цільового призначення в установленому законом порядку не здійснювалась, вказана земельна ділянка не належить до земель особистого селянського господарства, відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на приватизацію вказаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

В судове засідання апеляційної інстанції представник відповідача не прибув подавши клопотання про розгляд справи без участі представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 08.12.2010 є власником комплексу будівель за адресою: Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Кетрисанівка, вул. Комсомольська, 24 на земельній ділянці площею 1046,0 кв.м., кадастровий номер :51:000:0346. ( а.с.8-11)

Згідно листа обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації» від 12.05.2016 №4 за даними Бобринецької дільниці Кіровоградської ООБТІ інвентарна справа на нерухоме майно за адресою: вул. Комсомольска №24 в с. Кетрисанівка Бобринецького району відсутня і інвентаризація не проводилася (а.с. 75).

Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Бобринецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградькій області від 12.05.2016 №9-28-99.5-424/15-16 інформація на земельну ділянку з кадастровим номером :51:000:0346 відсутня в зв'язку з чим надати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: вул. Комсомольська,24, с. Кетрисанівка, Бобринецького району, Кіровоградської області, не виявляється можливим. Проект відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування інших будівель торгівлі загальною площею 0,1610 га за адресою вул. Комсомольска №24 в с. Кетрисанівка у відділі відсутній (а.с.76).

Рішенням сьомої сесії Кетрисанівської сільської ради шостого скликання №57 від 29 липня 2011 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки під споруди на території Кетрисанівської сільської ради ОСОБА_1В.» надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з земель запасу Кетрисанівської сільської ради, категорія земель: забудовані землі - землі комерційного призначення, в оренду громадянці ОСОБА_1, терміном на 49 років, загальною площею 1046,0 кв.м., в тому числі під забудовою 463,9 кв.м., господарський двір 282,1 кв.м., для ведення комерційної діяльності, за адресою село Кетрисанівка вулиця Комсомольська, 24. (а.с.36, 37).

Рішенням чотирнадцятої сесії Кетрисанівської сільської ради шостого скликання №134 від 18 травня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1, в оренду на території Кетрисанівської сільської ради» затверджено проект відведення земельної ділянки ОСОБА_1, в оренду строком на 49 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови загальною площею 0,1610 га за адресою: село Кетрисанівка, вулиця Комсомольська, 24, Бобринецького району та передано ОСОБА_1 вказану земельну ділянку в оренду строком на 49 років для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (а.с. 38).

Судом встановлено, що комплекс будівель, що належить позивачу та знаходиться на вказаній земельній ділянці, використовується позивачем для здійснення торгівельної діяльності промисловими та продуктовими товарами.

За змістом пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (підпункти «а», «б» частини першої цієї статті).

Частинами першої третьою статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною другою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 20 Земельного кодексу України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Статтею 20 Земельного кодексу України встановлено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, зокрема, можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтями 31, 33-37 цього Кодексу встановлений правовий режим видів використання сільськогосподарських земель.

Відповідно до статті 33 ЗК України громадяни можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Використання земель особистого селянського господарства здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про особисте селянське господарство» особисте селянське господарство це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства.

Натомість, загальний правовий режим земель житлової та громадської забудови визначається статтями 31, 32 ЗК України, якими встановлено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Різний правовий режим земель, що відводяться для ведення особистого селянського господарства та земель, що відводяться для житлової та громадської забудови, підтверджується і положеннями статті 121 ЗК України, якою встановлено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, які також обумовлені особливостями кожного виду використання земельної ділянки.

При цьому, частиною пятою статті 20 ЗК України встановлено обов'язок власників використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

Отже, відповідно до закріпленого принципу раціонального використання та охорони земель земельні ділянки (частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування з визначеними щодо неї правами) сільськогосподарського призначення підлягають використанню виключно відповідно до видів їх використання, які відповідають їх цільовому призначенню.

Стаття 1 Закону України «Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Цільове призначення земельних ділянок, які надані громадянам, юридичним особам у власність чи постійне користування, зазначається в державних актах на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою.

Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Вказана правова позиція висловлена ОСОБА_2 Судом України у постанові від 8 квітня 2015 року в справі №6-32цс15.

Судом встановлено, що 19 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області з заявою про передання у власність, у межах норм безоплатної приватизації земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1610 га, що розташована за адресою: вул. Комсомольська, 24, с. Кетрисанівка, Бобринецького району, Кіровоградської області. (а.с.39).

Рішенням сорок четвертої сесії Кетрисанівської сільської ради шостого скликання від 02 вересня 2015 року №396 «Про відмову в наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 по вул. Комсомольська, 24» відмовлено позивачу у наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, інших будівель громадської забудови, загальною площею 0,1610 га за вказаною адресою.(а.с. 20, 41).

Відповідно до витягу з протоколу засідання сесії сільської ради від 02.09.2015 року на засідання сесії було винесено на розгляд заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на земельну ділянку у власність. При розгляді цього питання було враховано, зокрема, категорію земель, цільове призначення та використання вказаної земельної ділянки, несплату ОСОБА_1 орендної плати за користування земельною ділянкою. (а.с.40).

01 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до голови Кетрисанівської сільської ради із заявою про надання згоди для розробки проекту відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1610 га, що розташована за адресою вул. Комсомольська, 24, с. Кетрисанівка, на якій знаходиться будівля, яка належить їй на правах приватної власності (а.с. 42).

Рішенням четвертої сесії Кетрисанівської сільської ради сьомого скликання від 17 грудня 2015 року №42 «Про відмову в наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 по вул. Комсомольська, 24» відмовлено у наданні дозволу на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1, землі для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, інших будівель громадської забудови, загальною площею 0,1610 га за вказаною адресою. (а.с. 21, 43).

Відповідно до витягу з протоколу четвертої сесії сільської ради сьомого скликання від 17 грудня 2015 року на засіданні сесії при розгляді заяви ОСОБА_1 було враховано категорію земель, цільове призначення та використання вказаної земельної ділянки, а також несплату ОСОБА_1 орендної плати за користування земельною ділянкою. (а.с.72).

Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову та законність прийнятих відповідачем рішень ґрунтуються на тому, що спірна земельна ділянка віднесена для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови в межах цільового призначення землі громадської забудови, приватизація яких відповідно до частини шостої статті 118 та статті 121 ЗК України не передбачена, зміна цільового призначення вказаної земельної ділянки в установленому законом порядку не здійснювалась, спірна ділянка до земель особистого селянського господарства не належить, а тому рішення відповідача про відмову у передачі позивачу у власність вказаної земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства є правомірним.

Вказані висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи та наведеним нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Також обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача про те, що оскаржувані рішення відповідача не містять посилання на підставу прийняття рішень, оскільки вказані рішення прийнято колегіальним органом місцевого самоврядування та містять всі необхідні реквізити і посилання на норми Закону України «Про землеустрій» та Земельного кодексу України, як підставу прийнятих рішень.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують. Передбачені статтею 202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров