Справа № 334/1878/15-а (2-а/334/72/15)
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Київ К/800/21472/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Мороз Л.Л., Горбатюка С.А., Шведа Е.Ю.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року у справі №334/1878/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, третя особа публічне акціонерне товариство „Запорізький арматурний завод" про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя, третя особа публічне акціонерне товариство „Запорізький арматурний завод", в якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до п. „б" ст. 13 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XІІ „Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XІІ); скасувати рішення від 05.03.2015р. № 20 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язати відповідача зарахувати ОСОБА_1, до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 11.06.1985р. по 20.08.1990р. за професією землероба чугунолитейного цеху на формовочній дільниці в Запорізькому виробничому об`єднанні „Запоріжпромарматура", яка включена до Списку № 2 виробництва, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. № 1173 „Про затвердження списків виробництв, робот, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", призначити та виплатити їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. „б" ст. 13 Закону № 1788-XІІ з 08.03.2015р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у ОСОБА_1 наявний пільговий стаж для отримання пенсії на пільгових умовах згідно ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення", який підтверджується записами трудової книжки, у зв'язку з чим небажання підприємства видати уточнюючу довідку не може бути підставою для відмови у призначенні їй пенсії.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2015 року позовні вимоги задоволені.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 грудня 2015 року скасовані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року, позовні вимоги задоволені.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1, відповідно до трудової книжки 11.06.1985р. була прийнята на роботу землеробом на формовочному участку №2 по 3 розряду, (наказ №204 від 10.06.1985р.) на ЗВО „Арматуробудування", ПАТ „Запорізький арматурний завод". Була переведена 21.08.1990р. в механосборочний цех чорної арматури майстром другої механічної дільниці (наказ №192 від 27.08.1990 р.).

Позивач 02.03.2015р. звернулась до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя за призначенням пенсії відповідно до п. „б" ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення", оскільки досягла 50 річного віку, та має більше ніж 5 років пільгового стажу роботи за професією передбаченою Списком №2.

Відповідач своїм рішенням засідання Робочої групи для розгляду питань, пов'язаних з призначенням та виплатою пенсій УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя від 05.03.2015р. №20 відмовив їй в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

З рішення вбачається, що відповідачем не зарахований пільговий стаж її роботи за період з 11.06.1985 р. по 20.08.1990р. за спеціальністю землероба чавуноливарного цеху на формовочній дільниці в Запорізькому Виробничому об'єднанні „Запоріжпромарматура" з тих підстав, що відсутня уточнююча довідка підприємства.

Суди першої і апеляційної інстанцій, задовольняючи позовні вимоги виходили з того, що згідно трудової книжки наявні відповідні записи про період роботи Позивача на посадах, які законодавцем віднесені до переліку, визначеному у Списку № 2, при цьому трудова книжка є основним документом, що слугує для підтвердження трудового стажу особи, таким чином неврахування відповідачем таких записів, і як наслідок, не включення спірних періодів до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 є протиправним.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

У відповідності до п. „б" ч.1 ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Згідно Списку № 2 Постанови Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року „Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", правом на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 2 користуються землероби (п. а підрозд.1 „Ливарне виробництво" розд.15 „Металообробка").

Відповідно до ст.62 Закону, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Судами встановлено, що відомості трудової книжки позивача свідчать, що ОСОБА_1 працювала: з 11.06.1985 р. по 20.08.1990 р. - землеробом на формувальній дільниці № 2 по 3 розряду у чугуноливарному цеху на Запорізькому виробничому об'єднанні „Арматуробудування" (наказ № 204 від 10.06.1985 р.) 20.08.1990р. була переведена в механосборочний цех чорної арматури майстром другої механічної дільниці (наказ №192 від 27.08.1990 р.). Посада, на якій працювала позивач з 11.06.1985 р. по 20.08.1990р. на вказаному підприємстві, віднесена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173.

Оскаржуване рішення відповідача мотивоване тим, що умовою включення періоду роботи позивача на посаді землероба на формувальній дільниці з 11.06.1985 р. по 20.08.1990 р., є надання уточнюючої довідки від ЗВО „Арматуробудування" чи його правонаступників.

Разом із тим, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, при прийнятті оскаржуваного рішення, пенсійним органом не надано належної оцінки наявній у нього довідці виданої ПАТ „Запорізький арматурний завод" від 29.01.2015 р. № 23, згідно якої підприємство зазначає, що оскільки воно не є правонаступниками ЗВО „Арматуробудування", то в нього відсутні законодавчо визначені підстави для видачі довідки за період роботи ОСОБА_1 з 11.06.1985 р. по 20.08.1990 р.

У відповідності до п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 року №383(далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92р.

Судами встановлено, що посада, на якій працював позивач з 11.06.1985 р. по 20.08.1990р. на підприємстві, належить до списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. № 1173.

Таким чином, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, зі змісту вказаної довідки слідує, що ПАТ „Запорізький арматурний завод" не заперечує факту роботи Позивача на відповідній посаді у вказаний період, у тому числі і повний робочий день, а також віднесення цієї посади до Списку № 2.

У відповідності до ч. 1 ст 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.07.2014 року по справах №№К/800/33215/14, К/800/17856/14 (де розглядались спірні питання щодо правонаступництва) судом встановлено, що ВАТ „Запорізький арматурний завод" виникло на базі Запорізького арматурного заводу, який на той час входило до складу ВО „Запоріжпромарматура" (ЗВО „Арматуробудування") на підставі наказу Мінмашпрома від 28.01.1994р. №104 і вже з 1994 року Запорізький арматурний завод продовжив свою діяльність як самостійне державне підприємство, у подальшому як ВАТ „Запорізький арматурний завод", яке на сьогодні володіє всіма архівними документами.

Поряд з цим, згідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 р. № 13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Враховуючи викладене суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначили, що відповідач, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у Позивача пільгового стажу, у тому числі і з підстав зайнятості повний робочий день, та враховуючи конкретні обставини справи, всупереч вимогам чинного законодавства не скористався наданими йому повноваженнями та не звернувся до ПАТ „Запорізький арматурний завод" із вимогою про надання необхідних додаткових документів.

При цьому, позивачем вичерпані всі можливості отримання уточнюючої довідки у ПАТ „Запорізький арматурний завод".

Беручи до уваги те, що пенсійний орган не скористався наданими йому повноваженнями та не витребував у підприємства необхідні, додаткові документи, або шляхом виходу на вказане підприємство і проведення відповідної перевірки наявних архівних документів, не спростував того факту, що позивач повний робочий день працювала на зазначеній посаді, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що рішення пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є необґрунтованим та таким, що не узгоджується з приписами частини 3статті 2 КАС України.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до вірного висновку про наявність підстав задоволення позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя відхилити.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: