Справа № 805/3959/16-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 р. Справа №805/3959/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Пидоненко Д.А. розглянувши адміністративну за позовом Марїнської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області

до фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 с. Максимільянівка

про стягнення податкового боргу з єдиного податку у сумі 2399,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Марїнська обєднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Донецькій області, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з єдиного податку у сумі 2399,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач, зазначив, що відповідач ОСОБА_1 є платником податків і зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законодавством терміни, однак всупереч ст. 16 Податкового кодексу України має податковий борг по єдиному податку з фізичних осіб в розмірі 2399,98 грн., що утворився у звязку з несплатою самостійно визначених податкових зобовязань. Позивач, просив суд стягнути з відповідача податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 2399,98 грн.

Представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач надав через канцелярію суду заперечення до позовної заяви, відповідно до яких просив суд відмовити в задоволені позовних вимог, з огляду на приписи Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням вимог ст. 41, ст. 122, ст. 128 КАС України, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за наявними в справі матеріалами та доказами.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Відповідач, ОСОБА_1, зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності та перебуває на податковому обліку Марїнської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області, є платником єдиного податку з фізичних осіб 2 групи.

Як вбачається з позовної заяви та підтверджено матеріалами справи за відповідачем обліковується заборгованість з єдиного податку у розмірі 2399,98 грн. (з урахуванням наявної переплати 36,12 грн.), згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №1068/701 від 16.01.2012 року за період з липня 2014 року по квітень 2015 року (щомісячний платіж 243,60 грн.).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені в запереченнях на позов, з огляду на те, що податковий борг виник з єдиного податку, а не з єдиного внеску, тому посилання на Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» є не доречним.

При цьому суд зазначає, що сертифікату Торгово-промислової палати України, як єдиного належного та достатнього документу, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань згідно Закону України №1669 від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідачем до суду не надано.

Відповідно до статті 15.1. Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.291.2 ст.291 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України) спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з п.291.3 ст.291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та у відсотках до доходу (відсоткові ставки) відповідно до п.293.1. ст.293 ПК України.

Пунктом 293.2. ст.293 Податкового кодексу України визначено, що фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць.

Пунктом 295.1 статтею 295 Податкового кодексу України встановлений обов'язок платника єдиного податку першої і другої груп сплачувати його шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Відповідно до п.295.2 ст.295 Податкового кодексу України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку. Сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси згідно з п.295.4 ст.295 ПК України.

Пунктом 300.1 статті 300 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку.

Відповідно до п.59.1. ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку з несплатою узгодженого зобов'язання позивач прийняв податкову вимогу форми Ф від 18.07.2016 №2425-17 на суму єдиного податку з фізичних осіб 2399,98 грн., що була направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Доказів оскарження податкової вимоги у адміністративному чи судовому порядку сторонами до суду не надано.

Тому, суд дійшов висновку, що грошове зобов'язання відповідача з єдиного податку станом на час судового розгляду справи є узгодженим.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 ПК України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов'язання не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк вважається податковим боргом.

Згідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України, органам державної податкової служби надано право звертатися до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача, викладені в запереченнях на позов, з огляду на те, що податковий борг виник з єдиного податку, а не з єдиного внеску, тому посилання на Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» є не доречним.

При цьому суд зазначає, що сертифікату Торгово-промислової палати України, як єдиного належного та достатнього документу, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобовязань згідно Закону України №1669 від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідачем до суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Марїнської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з єдиного податку у сумі 2399,98 грн. - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (85622, Донецька область, с. Максимільянівка, вул. Леніна, буд. 5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) податковий борг з єдиного податку у сумі 2399 (дві тисячі триста девяносто девять) гривень 98 копійки на р/р 0311, отримувач місцевий бюджет Павлівської сільської ради, , банк ГУ ДКСУ у Марїнському районі, МФО 834016, код платежу 18050400.

Повний текст постанови складено та підписано 26 грудня 2016 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.