Справа № 359/9831/16-а
Суддя: Вознюк С. М.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №359/9831/16-а
Провадження № 2-а/359/480/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Айрапретян Л.А.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача інспектора поліції ОСОБА_2 та представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора третьої роти Управління патрульної поліції в м. Борисполі ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

12.12.2016 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 077115 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити щодо нього справу про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач виходив з того, що він 04.12.2016 року о 09 год. 20 хв. в м. Бориспіль по вул. Київський Шлях, 33, керуючи автомобілем марки «Вольво», номерний знак 250-36 КХ здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 (е) ПДР, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З даною постановою позивач не згоден, вважає її такою, що винесена з грубим порушенням чинного законодавства оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Так відповідач порушив його конституційне право на захист. Під час винесення відповідач не врахував його пояснення не вказав свідків; при цьому він не розяснив йому його права; не вказав докази та фактичні дані по справі, не склав протокол про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, оскільки зазначені в даному позові мотиви та підстави скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є безпідставними та необґрунтованими. Також не наведено жодного речового доказу з приводу того, що позивач не рухався на заборонний (червоний) сигнал світлофору. Та зазначив, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, а також адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Указані пояснення надані ним також в якості свідка під присягою в суді.

Крім того, під час допиту в якості свідка, в порядку ст.ст. 76, 77 КАС України, ОСОБА_2 зазначив, що прав та обовязків ОСОБА_1 перед розглядом його матеріалів безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення в порядку ст.

Представник третьої особи підтримав подані письмові пояснення, заперечив проти позову ОСОБА_1 з підстав дотримання інспектором поліції вимог чинного законодавства України та процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а факт самого порушення Правил дорожнього руху позивачем доведено відповідною відео фіксацією.

Заслухавши пояснення позивача, пояснення та свідчення відповідача, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали адміністративного позову та подані стороною відповідача додаткові докази і заперечення, переглянувши відео фіксацію правопорушення, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 4 грудня 2016 року інспектором 3 роти Управління патрульної поліції в м. Бориспіль ОСОБА_2 винесено постанову серія АР № 077115 від 4.12.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.4).

Як вбачається з пояснень позивача, особа яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, але цього зробити він не зміг, оскільки його вимоги були інспектором проігноровані. Позивач вважає, що постанова не відповідає вимогам чинного законодавства та винесеною з грубим порушенням його прав.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП, адміністративним правопорушенням вважається порушенням водієм транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У відповідності до ст.7 КУпАП України, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. 3, 11 ч.1. ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зокрема, на відео файлах з відео реєстратора, було зафіксовано подію, що мала місце 04.12.2016 року а саме: на відео файлі № з 09:16 год. зафіксовано проїзд автомобіля позивача на червоний сигнал світлофору, о 09:17 зафіксовано номерний знак автомобіля позивача, і подальший розгляд справи.

Також позивач стверджує, що уповноважена особа, тобто відповідач зобовязана була скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП.

В той же час, згідно із ст. 258 КУпАП зазначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

У частині 5 ст. 258 КУпАП визначено загальне правило, що протокол складається якщо особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Таким чином, у випадку вчинення правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, якщо особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, протокол не складається, так як це є випадком із загального правила. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 першого розділу «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 8.7.3. е) ПДР України передбачено, що у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх не має - не ближче 10 м. перед світлофором, пішохідним переходом, якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Враховуючи вищевказане, позивач повинен був виконати дані правила, однак, всупереч цьому, останній продовжив рух на власному автомобілі на заборонний сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3. е) ПДР України.

Відповідно до розділу 8 «Регулювання дорожнього руху» ПДР України, вказано:

п. 8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Таким чином, суд приходить до висновку що ОСОБА_1 вчинив порушення указаних вимог ПДД, оскільки згідно переглянутої судом і сторонами справи фіксації, позивач, керуючи зазначеним автомобілем, почав проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора, а завершив його на червоний сигнал світлофора.

В той же час, допитаний в якості свідка відповідач ОСОБА_2 визнав, що не надав позивачу в повній мірі скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП, оскільки не розяснив йому прав та обовязків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, обмежившись повідомленням про права та обовязки, що містяться на звороті постанови, винесеної ним.

Спираючись на вищезазначені норми, суд приходить до висновку, що правопорушнику не було розяснено положення ст. 268 КУпАП, що передбачено законодавством України, а також не прийнято до уваги його пояснення. У свідків пояснення не відбирались, про них в матеріалах справи нічого не значиться, що суттєво порушує такі принципи права, як повнота, всебічність та неупередженість розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити в частині вимог про скасування постанови інспектора поліції, оскільки остання винесена без розяснення прав та обовязків особи, яка притягається до адміністративно відповідальності, у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП України. Таким чином, суд вбачає порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції при притягненні позивача до адміністративної відповідальності. Указані недоліки підлягають усуненню.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 284 КУпАП вирішення питання про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ст. 126 КУпАП, як і накладення адміністративного стягнення в адміністративній справі, наділені виключно посадові особи - працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, то забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а тому зменшення адміністративного штрафу у адміністративній справі, порушеній відповідачем відносно позивача, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

У справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 171-2 КАС України. Зазначені справи розглядаються в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов крім іншого, може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Крім того, ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову крім іншого про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення або окремих його положень.

Отже, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не входить до повноважень адміністративного суду під час розгляду справи за правилами КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі слід віднести на рахунок Державного бюджету України, оскільки особа яка оскаржує постанову у справі про адміністративне правопорушення звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного та ст.ст. 7, 122, 245, 251, 252 керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 86, 94, 128, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову від 04.12.2016 року серія АР №077115 інспектора третьої роти Управління патрульної поліції в м. Борисполі ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду особами, які не були присутні при оголошенні постанови, а особи, які були присутні при оголошенні постанови протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання на апеляційне оскарження в разі якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги, постанова суду набирає законної сили після розгляду справи в суді апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови суду виготовлено 22.12.2016 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_4