Справа № 686/24193/16-а
Суддя: Колієв С. А.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа 2-а/686/1124/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся ОСОБА_2 з вказаним позовом в якому зазначив, що він є учасником бойових дій та має право на пільги відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до ст..12 вказаного закону йому щорічно має виплачуватися разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, розмір якої у 2016 році має становити відповідно 5 650 гривень. Разом з цим у 2016 році Управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради йому була виплачена така допомога лише у розмірі 920 гривень. У жовтні 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про виплату такої допомоги у відповідності до вимог ст..12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Листом №7063 від 12.10.2016 року УПСЗН Хмельницької міської ради було відмовлено у такому перерахунку з посиланням на те, що вищевказана разова грошова допомога виплачена йому у повному обсязі із розрахунку, який визначений відповідно до положень постанови КМУ №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нациських переслідувань». Вважає такі дії відповідача протиправними, таким що не відповідають діючому законодавству і порушують його права. За таких обставин просив суд визнати протиправною бездіяльність УПСЗН Хмельницької міської ради щодо відмови у перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня; зобовязати УПСЗН Хмельницької міської ради здійснити перерахунок, нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст..12 ЗУ «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» на момент проведення виплат з урахуванням раніше виплачених сум.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Надав суду письмові заперечення, в яких позов не визнав у повному обсязі, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що відповідно до положень ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено виплату щорічної разової допомоги до 5-го травня в залежності від розміру мінімальних пенсій за віком. Законом України від 28.12.2014 року №79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» внесено зміни до пункту 26 Прикінцевих перехідних положень Бюджетного кодексу України, а саме: установлено, що норми і положення статті 12, 13, 14, 15, 16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування. Такий розмір цієї грошової допомоги у 2016 році визначений Постановою КМУ №141 від 02.03.2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги». Позивачу була виплачена щорічна разова грошова допомога до 5-го травня у сумі 920 гривень, розмір якої був визначений саме відповідно до Постанови КМУ №141 від 02.03.2016 року.

Оскільки представник відповідача не зявився в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином; заяв про перенесення розгляду справи не надав суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серія АБ №2587848 виданим 31.01.2006 року.

Як учасник бойових дій ОСОБА_2 має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, яка передбачена ст..12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У 2016 році йому була виплачена зазначена допомога в розмірі 920 грн., передбаченому Постановою КМ України від 02.03.2016 року №141, що є значно нижчим, ніж встановлено ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - п'ять мінімальних пенсій за віком, що в грошовому еквіваленті становить 5650 грн.

У жовтні 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити одноразову допомогу до 5-го травня за 2016 рік у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Листом №1063 від 12.10.2016 року УПСЗН Хмельницької міської ради відмовило позивачу у здійснення перерахунку та доплати одноразової допомоги до 5-го травня за 2016 рік з посиланням на те, що така допомога останньому виплачена у повному розмірі, із розрахунку визначеному відповідно до Постанови КМУ №141 від 02.03.2016 року.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Частиною 1 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

В свою чергу, Законом України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" - у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, проте по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то в даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Крім того, з урахуванням положень статті 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", статті 1 та частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також визначених частиною третьою статті 28 цього ж Закону обмежень, а саме: непоширення мінімального розміру пенсії за віком, на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, - Кабінет Міністрів України, встановивши оскаржуваною постановою розмір виплати разової грошової допомоги учасникам війни до 5 травня, як однієї із соціальних гарантій, діяв правомірно та на усунення прогалин у законодавчому регулюванні.

З огляду на викладене, суд проходить до висновку про те, що Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, здійснюючи позивачеві нарахування та виплату одноразової допомоги до 5 травня в розмірі 920 грн., діяло відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (чинного з 1 січня 2015 року) та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", а тому правомірно.

Відповідно до ч. 2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі про Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012р. № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обов'язку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невід'ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов'язок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Таким чином, виплачуючи позивачу в 2016 року допомогу до 5 травня в розмірах, визначених постановою КМУ від 02.03.2016р. № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 12, 159, 160 КАС України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання неправомірними дії та зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або за відсутності особи, яка брала учать але не була присутня при її проголошенні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: