Справа № 336/5985/16-а(2а/336/290/16)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2016 рокусправа № 336/5985/16-а(2а/336/290/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Мельника В.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району в частині недоплати щорічної разової допомоги ОСОБА_1 учаснику бойових дій, інваліду 3 групи визнати протиправними;

- зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району зробити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до дня 5 травня за 2013, 2014, 2015, 2016 роки у сумі 19512 грн.

В обґрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на те, що він є інвалідом ІІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. Статтею 13 «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» визначено розмір щорічної до 5 травня разової грошової допомоги, яка виплачується інвалідам війни. Проте, відповідачем, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України, щорічна до 5 травня разова грошова допомога виплачена у значно меншому розмірі, ніж визначено Законом. Вказуючи на пріоритетність застосування Закону, позивач вважає такі дії відповідача неправомірними.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2016 року залишено без розгляду частину позовних вимог щодо оскарження дій Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району за 2013-2015 рр.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2016 року відмовлено у задоволення позову ОСОБА_1.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами викладеними в адміністративному позові.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

До початку розгляду адміністративної справи, до суду надійшла заява від представника позивача про відкладення розгляду справи, з огляду на зайнятість в інших судових засіданнях що виключає можливість бути присутнім у судовому засіданні.

Однак судом апеляційної інстанції така неявка представника позивача не може бути визнана поважною, з огляду на відсутність доказів зайнятості представника ОСОБА_1 в іншому судовому засіданні, та відсутністю доказів неможливості прибуття у судове засідання безпосередньо позивача.

В судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не зявились, у звязку з чим, відповідно до ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи та користується пільгами, встановленими законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Відповідно до ст.. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам ІІІ групи виплачується разова грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачу у 2016 році була виплачена грошова допомога до 5 травня у розмірі 2310 грн., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, встановлено виплату інвалідам війни щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно якого норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, інвалідам війни III групи - 2310 гривень.

Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 є також чинними.

Слід також зауважити на тому, що Конституційний Суд України рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Суд першої інстанції, вказуючи на правомірність визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141, виходив з того, що нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обовязковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян. З цього приводу, суд першої інстанції послався на рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012р. №3-рп/2012.

У Рішенні №3-рп від 25.01.2012р. Конституційний суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вказав на те, що нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обовязковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що при нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році відповідач правомірно керувався Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова