Справа № 2а-805/2011
Суддя: Гулид Р. М.
Дата ухвалення: 2011-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 2а-805/2011
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2011

Суддя Перемишлянського районного суду Р. М. Гулид

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області про зобовязання до вчинення дій

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 19.01.2011р. звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому просить поновити пропущений строк звернення до суду та зобовязати нарахувати і виплатити на її користь недоплачену щомісячну надбавку до пенсії як дитині війни за 2007-2008 роки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вказана надбавка за 2007-2008 роки їй виплачувалась у зменшених розмірах. Тому вважає, що відповідачем безпідставно не виплачено їй підвищення у розмірі надбавки за період з 01.01.2007року по 31.12.2008 року в загальній сумі 2612,60 грн.

Відповідач 18.04.2011р. надав суду письмові заперечення проти позову та зазначив, що дії управління ПФУ у Перемишлянському районі повністю відповідають чинному законодавству України, відповідач діяв у межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений діючим законодавством. Вимоги позивача не можуть бути задоволені, так як вони є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві. Крім того вважає, що відповідачем пропущений визначений ч.2 ст.99 КАС України шестимісячний строк звернення до суду, а тому такий, відповідно до ч.1 ст.100 КАС України повинен бути залишений без розгляду. З цих підстав просить відмовити ОСОБА_1П у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи в порядку ст.183-2 КАС України без проведення судового засідання суд, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини вважаю, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Позивач народилася 29.11.1936року, має статус «Дитини війни», перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Перемишлянському районі, їй з 01.01.2006р. щомісячно нараховувалось та виплачувалось підвищення до пенсії як дитині війни у розмірах, визначених Законами України Про державні бюджети на 2006-2008 роки, а з 22.05.2008р. по 31.12.2008р. у розмірах, визначених п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а відповідно до ст.3 цього Закону, державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено.

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007р. визнано неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», які зупинили дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік. Дане рішення набрало чинності з дня його ухвалення.

Також рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008р. визнано неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», які зупинили дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2008 рік. Дане рішення набрало законної сили з дня його ухвалення.

Таким чином, суд керується вказаними Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007р. та від 22.05.2008р., які не мають зворотної сили у часі і можуть застосовуватися лише до правовідносин, що виникли відповідно, з 09.07.2007р. і діяли до 31.12.2007р., а також з 22.05.2008р. і діяли до 30.09.2008р.

Зазначене вище спростовує твердження відповідача про безпідставність позовних вимог в частині відсутності потреби у нарахуванні позивачу державної соціальної допомоги як дитині війни у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, а також з 22.05.2008 року до 30.09.2008 року в розмірі, визначеному ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно наявної у справі довідки, позивач отримує пенсію за віком в управлінні Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі, і їй у 2006- 2007 роках підвищення до пенсії як дитині війни не виплачувалось, а у 2008р. виплачувалось в розмірі 10%, що не відповідає розміру, визначеному ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Наведене свідчить про протиправність дій відповідача по зазначених фактах.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки звернувся з позовом лише 19.01.2011р., а відповідачем подано клопотання про застосування строків звернення до адміністративного суду.

Оскільки стосовно не нарахованих пенсій ніякими нормативно-правовими актами, крім КАС України, не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин слід застосувати шестимісячний строк звернення до суду.

Посилання позивача на те, що їй стало відомо про факт порушення її прав лише після висвітлення зазначених подій у пресі є необґрунтованим, оскільки рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007р. було опубліковане у «Віснику Конституційного Суду України» на «Офіційному віснику України» 27.07.2007р.

Позивачем не надано доказів того, що нею був пропущений строк для звернення до суду з поважних причин. Тому, з огляду на наведене, причини пропуску строку звернення до суду являються неповажними, а тому адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 19, 22 Конституції України, Законами України «Про соціальний захист дітей війни» та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року та № 10-рп від 22.05.2008 року, ст.ст. ст.ст.2,11,71, 99, 100, 158-163, 183-2,185-186,254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 від 19.01.2011р. до Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області про зобовязання до вчинення дій - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Перемишлянський районний суд.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточна.

У випадку оскарження постанови в апеляційному порядку, постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Суддя ОСОБА_2
судді