Справа № 826/13994/16
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 грудня 2016 року № 826/13994/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Шулежка В.П., судді Іщука І.О., судді Погрібніченка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна» до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна» (далі - позивач, ТОВ «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна») до Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Мін'юст), за участю третьої особи - ОСОБА_1, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 09.08.2016 №850/7 про відмову у задоволенні скарги адвоката Холод І.П., представника товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна», від 11.07.2016 №786, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.07.2016 за №20057-0-33-16;

зобов'язати Міністерство юстиції України: скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №14872702 від 08.06.2016, вчинений державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар Валентиною Миколаївною про реєстрацію речового права власності на нежилий будинок (літ.А), який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29958484 від 08.06.2016 прийняте державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар Валентиною Миколаївною; поновити речові права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна» на нежилий будинок (літ. А), який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; вжити заходів щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар Валентини Миколаївни (свідоцтво №4487).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що вважає рішення відповідача про відмову у задоволенні скарги таким, яке прийняте за відсутності передбачених законодавством підстав, з порушенням порядку прийняття такого рішення, є незаконним і необґрунтованим, що грубо порушує права і інтереси позивача, як власника об'єкту нерухомості, яким заволоділа злочинна група, а його суть і зміст не відповідають встановленим критеріям для рішень суб'єктів владних повноважень, що є правовими підставами для його скасування.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав викладених у письмових запереченнях, та пояснив, що розгляд питань, зазначених у скарзі позивача не належить до компетенції Міністерства юстиції України, а тому наказ про відмову у задоволенні скарги адвоката Холод І.П. - представника товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна» прийнято на підставі, у спосіб та у межах повноважень, передбачених чинним законодавством України.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти позову, надав письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

З урахуванням вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Позивач звернувся до відповідача зі скаргою від 11.07.2016 вих.№786 про незаконне заволодіння нерухомим майном, протиправною реєстрацією права власності на об'єкт нерухомості всупереч чинних і нескасованих записів про заборону відчуження даного об'єкту, в якій просив:

визнати протиправним та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №14872702 від 08.06.2016, вчиненого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар Валентиною Миколаївною про реєстрацію речового права власності на нежилий будинок (літ.А), який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29958484 від 08.06.2016 прийнятого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар Валентиною Миколаївною;

поновити речові права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна» нежилий будинок (літ. А), який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

направити подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар Валентини Миколаївни (свідоцтво №4487) до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України.

Відповідачем на підставі пункту 1 частини другої, пункту 9 частини восьмої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 за результатами розгляду скарги позивача, 09.08.2016 прийнято наказ №850/7 про відмову у задоволенні скарги.

ТОВ «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна» звернулось до суду з даним позовом, оскільки вважає, що виданий Міністерством юстиції України наказ є незаконним та таким, що порушує його права та законні інтереси.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо визнання оскаржуваних рішень суб'єктів владних повноважень протиправними адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон №1952-IV).

Згідно статті 37 Закону №1952-IV, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Частиною п'ятою вказаної статті передбачено, що скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

Між тим, Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до частини дев'ятої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та частини дев'ятої статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, який передбачає процедуру розгляду скарг відповідно до Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту, що здійснюється Мін'юстом та його територіальними органами (далі - Порядок №1128).

Пунктом 2 Порядку №1128 визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Згідно пункту 3 цього Порядку розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено, що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.

Як передбачено пунктом 5 Порядку №1128, перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення:

1) чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб'єкта розгляду скарги (належний суб'єкт розгляду скарги);

2) чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги;

3) чи наявні (відсутні) інші скарги у суб'єкта розгляду скарги.

Згідно пункту 8 Порядку №1128, під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав №28636043 від 11.01.2011 КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за ТОВ «Ройланс-Україна» зареєстроване право власності на об'єкт нерухомості (нежитловий будинок літ. А), що розташований за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкту - 00.

Рішенням Загальних зборів учасників товариства №1 від 18.03.2014 змінено найменування з ТОВ «Ройланс-Україна» на ТОВ «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна».

Право власності на вказаний об'єкт нерухомості підтверджується також свідоцтвом про право власності від 27.10.2006 №991-В, виданим Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради.

Разом з тим, як вбачається з рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2015 у справі №369/238/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Енергобанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Ройланс-Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та стягнення моральної шкоди, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зокрема, визнано право власності за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на нежилі приміщення нежилого будинку, літера А, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що на момент незаконної, на його думку, перереєстрації нерухомості на ОСОБА_1 були чинні і нескасовані два записи про заборону відчуження об'єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер 4753897 від 21.02.2014 приватним нотаріусом Прокопенко Л.В., а також реєстраційний номер 4322442 від 29.12.2006 приватним нотаріусом Морозовим Г.В., що підтверджується витягом №43903980 від 15.09.2015.

Також наступний запис про заборону відчуження, заборону будь-яких реєстраційних дій та накладення арешту на спірний об'єкт внесено до реєстру обтяжень на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25.12.2015 №757/48938/15- к про накладення арешту на спірний об'єкт нерухомості номер запису обтяження 12872037 від 31.12.2015.

Позивач, вважаючи рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 00) за третьою особою, який належить позивачу, такими, що є незаконними та прийнятими за відсутності передбачених законодавством підстав, звернувся з позовом до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.12.2015 №826/25829/15, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.06.2016 №К/800/6056/16, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 22999068 від 20.07.2015, прийнятого ОСОБА_6 державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України та зобов'язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві внести до Державного реєстру прав запис про скасування державної реєстрації прав, проведеної згідно рішення від 20.07.2015 № 22999068 за ОСОБА_1

Проте, як вбачається з матеріалів справи, на що наголошує позивач, приватним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.06.2016 №29958484 повторно зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на об'єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі того ж рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2015 у справі №369/238/15-ц, що й стало причиною звернення до відповідача із відповідною скаргою.

Згідно висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації при Міністерстві юстиції України від 20.07.2016 за наслідками розгляду скарги позивача Комісією зроблено висновок про наявність підстав для відмови скаржнику у задоволенні скарги, оскільки питання порушені у скарзі не належать до компетенції Міністерства юстиції України.

Так, як передбачено частиною другою статті 37 Закону №1952-IV, Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Враховуючи встановлені обставини та наявні письмові докази у справі вбачається, що підставою для прийняття приватним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08.06.2016 №29958484 та реєстрації права власності на нежилий будинок (літ.А), який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 стала наявність судового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2015 у справі №369/238/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Енергобанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Ройланс-Україна» про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та стягнення моральної шкоди.

Тобто, скарга позивача на рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав безпосередньо стосується права набутого на підставі рішення суду та щодо вказаного нерухомого майна наявний судовий спір, що виключає компетенцію Міністерства юстиції України стосовно розгляду таких скарг.

Згідно положень частини шостої статті 37 Закону №1952-IV, а також пункту 12 Порядку №1128, за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Відповідно до частини восьмої статті 37 Закону №1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

З урахуванням вище викладених норм та з'ясованих обставин, а також того, що на час виникнення та існування спірних правовідносин нормами чинного законодавства Мін'юст був уповноважений на розгляд скарг на проведені державним реєстратором реєстраційні дії, за винятком реєстраційних дій, проведених на підставі рішення суду, суд приходить до висновку про те, що оскаржуваний наказ від 09.08.2016 №850/7 про відмову у задоволенні скарги представника ТОВ «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна» прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Відтак, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання Мін'юст скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №14872702 від 08.06.2016, вчинений державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар В.М., скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29958484 від 08.06.2016, поновити речові права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна» на нежилий будинок (літ. А), який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та вжити заходів щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Панікар Валентини Миколаївни (свідоцтво №4487) суд зазначає наступне.

Згідно пункту 2 Порядку №1128 для забезпечення розгляду скарг суб'єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Відповідно до пункту 2 Порядку №1128 та пункту 2 Порядку акредитації суб'єктів державної реєстрації та моніторингу відповідності таких суб'єктів вимогам акредитації наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 № 37/5 затверджено Положення про комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Положення).

Згідно пунктів 2, 3 Положення, Комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 6 Положення, рішення з питань, що розглядаються на засіданнях комісії, приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів присутніх на засіданні. У разі рівного розподілу голосів голос Голови комісії є ухвальним.

Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії (пункт 8 Положення).

Згідно пункту 8 Порядку №1128, під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб'єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб'єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб'єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб'єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб'єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно положень пункту 12 Порядку №1128 за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Частиною 6 статті 37 Закону №1952-IV, за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

д) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Наведеними положеннями передбачено вичерпний перелік рішень, які приймає суб'єкт розгляду скарги за результатом розгляду скарги. Відтак, Комісією за результатом розгляду скарги позивача прийнято висновок, на підставі якого винесено оскаржуваний наказ, яким відмовлено у задоволенні скарги, в зв'язку з тим, що розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції відповідача. Отже, відповідачем на підставі висновку Комісії прийнято одне з передбачених законодавством рішень.

Більш того, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав і вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Зважаючи на те, що суд є правозастосовуючим органом, а чинним законодавством встановлено вичерпний перелік рішень, які приймає суб'єкт розгляду скарг, суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень, суд приходить до висновку про неможливість втручання в дискрецію суб'єкта владних повноважень, як наслідок, враховуючи все наведене в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав.

Натомість, відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийняття ним рішення за результатами розгляду скарги позивача.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, які є у справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕФ.Кепітал Партнерс Україна» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя В.П. Шулежко

Суддя І.О. Іщук

Суддя І.М. Погрібніченко