Справа № 2-а-412/10
Суддя: Чернявська Л. М.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/522/387/16
21 грудня 2016 року Приморський районний суд м Одеси в складі:
головуючого - судді Чернявської Л.М.,
при секретарі Прусс О.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в залі засідань суду в місті Одесі клопотання Виконавчого комітету Одеської міської ради та комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» про закриття провадження по справі,
В провадженні суду знаходиться справа за позовом заступника прокурора м.Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради до Виконавчого комітету Одеської міської ради, КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості», ТОВ «Валькор», третя особа – Одеська міська рада про визнання дій противоправними.
До суду надійшли клопотання від Виконавчого комітету Одеської міської ради та КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості» про закриття провадження по справі, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 208-211).
В судовому засіданні представник Виконавчого комітету Одеської міської ради, яка також представляє третю особу Одеську міську раду просила закрити провадження по справі, оскільки спір стосується захисту цивільних прав та має не публічний, а приватноправовий характер.
Представник КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради також просив закрити провадження по справі, оскільки позов поданий на захист цивільних прав обласної ради, оскаржувальні дії виконавчого комітету міської ради щодо видачі свідоцтв про право власності є свідченням або наслідком невизнання права власності обласної ради, а тому спір має не публічний, а приватно-правовий характер, який належить розглядати у порядку цивільного провадження.
Приймавша участь у розгляді справи прокурор Жигун І.В. заперечувала проти закриття провадження по справі.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.
Як вбачається із позовних вимог поданих в порядку адміністративного судочинства, Заступник прокурора м.Одеса звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Одеської обласної ради до виконавчого комітету Одеської міської ради, комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів – Одеської міської ради, про визнання дій виконавчого комітету Одеської міської ради щодо оформлення свідоцтв про право власності на 178 зазначених у позові об’єктів культурної спадщини територіальних громад сіл, селищ, міст області противоправними та скасування реєстрації права власності, здійсненої комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості», за Одеською міською радою на зазначені об’єкти.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
При вирішенні питання про визначення судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 3 КАС України справою адміністративною юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно- правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з ч. 3 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2016 року скасовано постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.05.2012 року та постанову Приморського районного суду міста Одеси від 24.06.2010 року, а справа направлена на новий розгляд (а.с. 179-184).
Касаційним судом встановлено, що «у цій справі оскаржуються дії виконавчого комітету Одеської міської ради щодо оформлення свідоцтв про право власності та дії комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості» щодо реєстрації права власності Одеської міської ради. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні об’єкти належать позивачу – Одеській обласній раді, а дії щодо оформлення права власності за Одеською міською радою є безпідставними та неправомірними.
За таких обставин, цей спір стосується захисту цивільних прав та має не публічний, а приватно-правовий характер, а тому вирішення таких спорів належить розглядати у порядку цивільного провадження.»
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», за змістом частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.
У пункті 3 Пленуму зазначено, що вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Предметом спору у даній справі є рішення виконавчого комітету Одеської міської ради щодо оформлення свідоцтв про право власності на 178 зазначених у позові об’єктів культурної спадщини територіальних громад сіл, селищ, міст області.
Припинення правовідносин власності відповідача на спірні об’єкти нерухомого майна можливе шляхом припинення дії правового титулу, як підстави виникнення такого права, тобто скасування свідоцтв про право власності на спірні об’єкти та скасування державної реєстрації права власності на них Одеської міської ради.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд України своїх рішеннях по справам №21-228а13 від 01.10.2013р., №21-291а11 від 09.04.2012р„ №3-34гс12 від 22.10.2012р., відповідно до яких «після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності ... виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені у статті 16 Цивільного кодексу України».
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand vs. Austria» від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <.. .> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <.. .>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої, статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб’єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб’єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС).
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Однак, предметом даної справи є рішення виконавчого комітету Одеської міської ради, яким спірні об’єкти нерухомого майна передано до комунальної власності Одеської міської ради та на підставі яких таке право власності було зареєстровано за Одеською міською радою у встановленому законодавством порядку.
Так, відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК України територіальні громади є учасниками цивільних правовідносин на рівні з іншими їх учасниками.
Захист судом прав власності у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21 ЦК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.
Таким чином, правовідносини, які склалися між сторонами, не є публічно-правовим спором і не підпадають під визначення справи адміністративної юрисдикції, яке наведене у п.1 ч. 1І ст. 3 КАС України і компетенція адміністративних судів, встановлена ст.17 Кодексу, на цей спір не поширюється, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, що виключає розгляд в порядку адміністративного судочинства, а повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства.
Заявлені у справі позовні вимоги випливають із відносин, що мають приватноправний характер, а отже, виконавчий комітет органу місцевого самоврядування виступає в цих відносинах як суб’єкт права власності, а не як суб’єкт владних повноважень. Прийняття зазначеним органом оспорюваного рішення не змінює правову природу спірних правовідносин і не перетворює спір у публічно – правовий. В зв’язку з чим, заявлені вимоги не підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Таким чином, враховуючи, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, провадження по справі за позовом заступника прокурора м.Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради до Виконавчого комітету Одеської міської ради, КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості», ТОВ «Валькор», третя особа – Одеська міська рада про визнання дій противоправними підлягає закриттю.
Керуючись ст. 157 КАС України, суд -
Клопотання Виконавчого комітету Одеської міської ради та комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» про закриття провадження по справі задовольнити.
Закрити провадження по справі за позовом заступника прокурора м.Одеси в інтересах держави в особі Одеської обласної ради до Виконавчого комітету Одеської міської ради, КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об’єктів нерухомості», ТОВ «Валькор», третя особа – Одеська міська рада про визнання дій противоправними, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п’яти днів з дня ії проголошення, а особи, що брали участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Л. М. Чернявська