Справа № 2а-1759/11/2523
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2016 року м. Київ К/9991/77999/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області

на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ) в Чернігівській області про перерахунок доплати до пенсії,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому вказувала, що має право на отримання додаткової пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком. Посилаючись на відмову відповідача проводити нарахування та виплату вказаної доплати та додаткової пенсії у розмірі встановленому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», просила суд зобов'язати останнього нарахувати і виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 15 серпня 2010 року по 15 лютого 2011 року і виплачувати її щомісячно в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2011 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року, позов задоволено частково. Визнано дії ГУ ПФУ в Чернігівській області неправомірними та зобов'язано відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_4 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідності до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком, за період з 15 серпня 2010 року по 15 лютого 2011 року, з урахуванням виплачених сум за вказаний період.

У касаційній скарзі відповідач порушує питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій. Зазначає, що судами порушено норми матеріального права, зокрема, неправильно застосовано статтю 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», не враховано статтю 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є особою, віднесеною до 4 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивачу призначено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно зі статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розрахунок додаткової пенсії позивачу відповідач провів, виходячи з установленого постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2008 року № 530.

Статтею 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що особам, віднесеним до категорії 4 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суди дійшли правильного висновку про те, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягає стаття 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не наведена вище постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

За таких обставин, суди правильно вважали, що позивач має право на призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, тому підстав для скасування ухвалених судових рішень колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України, якщо суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення, то суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Я.Л. Іваненко
М.І. Мойсюк