Справа № 821/1613/16
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

22 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 821/1613/16

Категорія: 8.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря - Скоріної Т.С.

представників апелянта - Кравченка П.Г., Онищенко К.О.;

представника відповідача - Дурової-Журавльової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року у справі за поданням Головного управління ДФС у Херсонській області до приватного акціонерного товариства «Херсонський хлібокомбінат» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2016 року Головне управління ДФС у Херсонській області (надалі - ГУ ДФС у Херсонській області) звернулося до суду першої інстанції з поданням про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна приватного акціонерного товариства «Херсонський хлібокомбінат» (надалі - ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат»).

Подання мотивоване тим, що посадові особи ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» 20 та 21 жовтня 2016 року не допустили осіб контролюючого органу до проведення планової документальної виїзної перевірки, мотивуючи це тим, що закінчився строк її проведення.

На думку заявника, відмова від допуску до перевірки, відповідно до ст.94 Податкового кодексу України, є підставою для застосування адміністративного арешту майна такого платника податку.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року провадження у даній адміністративній справі - закрито.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ГУ ДФС у Херсонській області, ставить питання про його скасування у зв'язку з порушенням судом норм матеріального права, а також у зв'язку з тим, що судом не повній мірі досліджено усі обставини справи.

Апелянт просить винести нове рішення, яким задовольнити подання, підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» та допустити постанову до негайного виконання.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до плану роботи на ІІІ квартал 2016 року начальником ГУ ДФС у Херсонській області винесено наказ від 06 вересня 2016 року № 400 про проведення у вересні 2016 року документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2016 року терміном 20 робочих днів (а.с.19).

Згідно повідомлення ГУ ДФС у Херсонській області від 06 вересня 2016 року за № 79/21-22-14-01 документальна планова виїзна перевірка ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» буде проводитися з 21 вересня 2016 року (а.с.20).

Повідомлення та копію наказу вручено посадовій особі ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» - 08 вересня 2016 року, про що свідчить відповідна розписка.

На підставі направлень від 27 вересня 2016 року №№ 284, 285 головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС у Херсонській області Онищенко К.О., головний державний ревізор-інспектор відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів з фізичних осіб Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області Варега В.О. приступили до проведення планової виїзної перевірки.

У подальшому, відповідно до наказів начальника ГУ ДФС у Херсонській області від 06 жовтня 2016 року № 449, від 11 жовтня 2016 року № 461, на підставі направлень від 06 жовтня 2016 р. № 290, від 11 жовтня 2016 року № 297 до планової виїзної перевірки було також допущено головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок фінансових управлінь аудиту ГУ ДФС у Херсонській області Дворника А.В., головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки аудиту ГУ ДФС у Херсонській області Почтаренко І.Ю.

Згідно наказу начальника ГУ ДФС у Херсонській області від 19 жовтня 2016 року №468 до планової виїзної перевірки ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» було залучено головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС у Херсонській області Кузьмінова С.В. та 20 жовтня 2016 року видано направлення на перевірку №305.

Посадові особи контролюючого органу здійснювали документальну планову виїзну перевірку ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» з 27 вересня 2016 року по 19 жовтня 2016 року включно.

20 жовтня 2016 року перевіряючі Онищенко К.О. та Варега В.О. не були допущені до проведення перевірки, про що складено акти від 20 жовтня 2016 року №№ 108, 109 (а.с.11-13).

Аналогічна подія відбулася 21 жовтня 2016 року, про що також був складений акт про відмову в допуску посадових осіб до проведення планової виїзної перевірки ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» (а.с.12).

Відмову в допуску посадових осіб ГУ ДФС у Херсонській області до перевірки, товариство мотивувало 20-денним строком її закінчення.

Вирішуючи справу по суті та закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги заявника про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням контролюючого органу, оскільки існує спір про право.

Проте, оскільки наявність спору про право виявлена судом після відкриття провадження, то воно, на думку суду першої інстанції, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Колегія суддів вважає законною та обґрунтовану таку правову позицію суду першої інстанції, спираючись на наступне.

Відповідно до п.94.1 ст.94 Податкового кодексу України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Підпунктом 94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України, визначено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Положеннями п.94.10 ст.94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

З'ясовуючи питання правомірності відмови платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу для проведення документальної планової виїзної перевірки, колегія суддів встановила наступне.

Так, платник податків не заперечував проти наявності законних підстав для проведення документальної планової виїзної перевірки, тому посадові особи ГУ ДФС у Херсонській області, на підставі направлення на перевірку від 27 вересня 2016 року, саме з цієї дати та по 19 жовтня 2016 року включно, були допущені до її проведення та в їх розпорядження була надана уся первинна документація.

Ці обставини підтверджуються журналом реєстрації перевірок на підприємстві (а.с.65).

Вважаючи, що минув 20-денний строк на проведення перевірки, який був визначений у наказі про проведення перевірки, позивач не допустив 20 жовтня 2016 року посадових осіб ГУ ДФС у Херсонській області до подальшого її проведення.

Як зазначив позивач, у зв'язку з тим, що в наказі ГУ ДФС у Херсонській області від 06 вересня 2016 року про проведення документальної планової виїзної перевірки не було зазначено дати, з якої вона повинна бути проведена, зазначено лише місяць - вересень, початок перебігу строку проведення перевірки він відраховував від дати, яка була зазначена в повідомленні, тобто з 21 вересня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що при обставинах, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням контролюючого органу, що було підставою для внесення відповідного подання, існує спір про право.

У такому випадку, судом першої інстанції обґрунтовано було застосовано до спірних правовідносин п.2 ч.5 ст.183-3 КАС України та п.1 ч.1 ст.157 КАС України, які вимагають закриття провадження у справі у випадку наявності спору про право.

Апелянт, не погоджуючись з рішення суду щодо наявності спору про право, зазначає, що ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» не оскаржив наказ про проведення документальної планової виїзної перевірки до суду.

Даний довід апелянта не може бути прийняти до уваги, оскільки ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» вважав, що для проведення такого виду перевірки є всі підстави.

Головним доводом ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» щодо відмови допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки є те, що перевіряючі не мали права здійснювати перевірку поза межами строків її проведення.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими такі доводи товариства за наступними підставами.

Статтею 77.4 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно з пп.1.2.1 п.1.2 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 31 липня 2014 року № 22, рішення про проведення документальної планової, позапланової та фактичної перевірки приймається керівником органу державної фіскальної служби відповідно до пункту 77.4 статті 77, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.2 статті 79 та пункту 80.2 статті 80 розділу ІІ Кодексу із зазначенням найменування органу державної фіскальної служби, який прийняв рішення, та дати рішення, найменування та реквізитів суб'єкта (об'єкта), перевірка якого проводиться, мети, виду перевірки, періоду діяльності, який буде перевірятися, підстав для проведення перевірки, дати початку та тривалості перевірки тощо, яке з урахуванням вимог Кодексу оформлюється наказом, який підписується керівником або його заступником та скріплюється печаткою.

Згідно п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи суду першої інстанції, що дата початку проведення планової документальної виїзної перевірки визначається в наказі та повідомленні. Саме наказ про призначення перевірки та повідомлення про проведення перевірки є первинними документами, які в подальшому слугують підставою для оформлення направлень на проведення перевірки. Тому направлення на перевірку не може змінювати дати її початку, визначену у наказі та повідомленні про проведення перевірки.

Водночас, в порушення вимог податкового законодавства, наказ начальника ГУ ДФС у Херсонській області не містить дати проведення документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Херсонський хлібокомбінат», вказано лише місяць проведення - вересень 2016 року, та тривалість - 20 робочих днів.

Тому, товариство, допускаючи посадових осіб контролюючого органу до перевірки, враховувало дату її початку, зазначену в повідомленні.

Є правильним зауваження суду першої інстанції, що такого поняття як зазначення у повідомленні про проведення перевірки «орієнтовної дати її початку», не містить ні Податковий кодекс України, ні нормативно-правові акти, які регулюють порядок проведення перевірок.

Заслуговують на увагу заперечення ПрАТ «Херсонський хлібокомбінат» про те, що якщо слідувати логіки контролюючого органу і початок перебігу строків на проведення перевірки відраховувати від дати направлення на перевірку, то перевірка могла тривати і до кінця року, оскільки деякі інспектори отримали направлення на перевірку - 20 жовтня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що така правова позиція ГУ ДФС у Херсонській області законодавчо не підкріплена.

Апелянт, не погоджуючись з рішенням суду, звертає увагу на те, що пунктом 81.1 ст.81 Податкового кодексу України визначені виняткові випадки недопуску до перевірки.

Отже, на його думку, якщо товариство погодилося на її проведення, то в подальшому у нього не було підстав для відмови посадовим особам продовжувати перевірку.

Аналізуючи даний довід, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Пункт 8.2.1 Податкового кодексу України встановлює, що тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати, зокрема, для інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Як вбачається з акту про відмову від допуску посадової особи до проведення документальної планової виїзної перевірки (а.с.11) було недопущено до перевірки головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту ГУ ДФС у Херсонській області Кузьмінова С.В., відповідно до направлення від 20 жовтня 2016 року за № 305.

Колегія суддів вважає, оскільки дане направлення було видано поза межами строків проведення перевірки, воно було оформлено з порушенням вимог, визначених у п.81.1. ст.81 Податкового кодексу України і у платника податків були підстави для недопуску цієї особи до здійснення перевірки.

Не є обґрунтованими, на думку суду апеляційної інстанції, і доводи апеляції про те, що у випадку закриття провадження у справі, що розглянута в порядку скороченого провадження, у заявника відсутня можливість звернутися до суду з відповідним позовом про застосування умовного адміністративного арешту.

Так, відповідно до позиції Вищого адміністративного суду України, викладеній у його листі від 22 квітня 2011 року, № 571/11/13-11 «Щодо особливостей провадження у справах за зверненнями органів державної податкової служби») закриття провадження у справі за поданням податкового органу не позбавляє заявника права звернутися до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

При цьому, судом вищою касаційною інстанцією зазначено, що наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлена також і після відкриття провадження у справі за відповідним поданням. У такому разі судам необхідно закривати провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу.

Отже, у ГУ ДФС у Херсонській області є підстави для звернення з відповідним позовом до суду першої інстанції.

Також, слід висловити думку з приводу позиції апеляції про те, що суд першої інстанції, встановивши обставини відсутності підстав для задоволення подання, повинен був відмовити в підтвердженні обґрунтованості арешту.

Колегія суддів, з цього приводу бажає зазначити, що наявність спору про право та скорочений термін розгляду справи, не надавало суду першої інстанції остаточно вирішити справу по суті.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року у справі за поданням Головного управління ДФС у Херсонській області до приватного акціонерного товариства «Херсонський хлібокомбінат» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова