Справа № 800/645/16
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 грудня 2016 року м. Київ П/800/645/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Цвіркун Ю.І., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1

до Президента України ОСОБА_7,

Генерального прокурора України ОСОБА_8,

Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_9,

ОСОБА_5, ОСОБА_6

про відшкодування шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 пред'явив позов до Президента України ОСОБА_7, Генерального прокурора України ОСОБА_8, Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в якому просить витребувати від відповідачів всі докази його звернення, та стягнути шкоду у сумі 5500, 00 грн.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі згідно зі статтею 107 Кодексу адміністративного судочинства України, з'ясовано таке.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства встановлює, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 48 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами) (частина перша статті 48). Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам) (частина третя статті 48).

За змістом статті 18, статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України Вищий адміністративний суд України як суд першої інстанції уповноважений розглядати справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

В силу вказаних норм Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України як суд першої інстанції має повноваження на розгляд чітко визначеної категорії адміністративних справ, зокрема справ, відповідачами у яких можуть бути суб'єкти владних повноважень, встановлені нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Пред'явлений позов не узгоджується із наведеними положеннями закону в частині відповідачів, до яких можуть бути пред'явлені позовні вимоги у Вищому адміністративному суді України.

В силу пункту 4 частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Аналіз цієї норми вказує на те, що під обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги слід розуміти конкретні юридичні факти, з настанням яких суб'єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

В недодержання названої норми Кодексу адміністративного судочинства України позивачем у позовній заяві не викладено обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги до відповідачів, зокрема, відсутні будь-які доводи стосовно допущення конкретним суб'єктом владних повноважень порушень закону щодо позивача під час здійснення ними владних управлінських функцій.

Відповідно до частини другої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, частина друга статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює порядок, згідно із яким розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди.

Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Аналіз вказаної процесуальної норми дає підстави вважати, що вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. Тобто, окремо вимога про відшкодування шкоди в адміністративному процесі не вирішується.

У позовній заяві ОСОБА_1 не вказано, які саме рішення, дії чи бездіяльність відповідачів передували заподіянню матеріальної та моральної шкоди, не викладено мотивів та доводів в їх обґрунтування.

Відповідно до частини третьої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

В порушення вказаних положень позивачем до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.

Таким чином, позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 106, 108, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України ОСОБА_7, Генерального прокурора України ОСОБА_8, Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6 залишити без руху.

Встановити строк до 30 грудня 2016 року на усунення зазначених вище недоліків позовної заяви шляхом приведення тексту позовної заяви у відповідність до норм Кодексу адміністративного судочинства України та долучення до позовної заяви документів, передбачених цим Кодексом.

Роз'яснити позивачу, що у разі неусунення зазначених недоліків у встановлений строк позовна заява буде повернута йому відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України, а в разі усунення недоліків у відповідний строк позовна заява вважатиметься поданою в день первинного її подання до адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.І. Цвіркун