Справа № 335/8131/16-а
Суддя: Воробйов А. В.
Дата ухвалення: 2016-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/8131/16-а 2-а/335/256/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В, при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського патрульної поліції роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Напрасного Ігоря Васильовича, третя особа Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №989498 від 17.06.2016 року скасувати; адміністративне провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

За результатами судового розгляду Орджонікідзевський районним судом м. Запоріжжя адміністративної справи №335/5218/16-а, де оскаржувалась постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №394139 від 06.05.2016 року, щодо порушень Правил дорожнього руху ОСОБА_1 06.05.2016 року о 07 годині 15 хвилин, перебуваючи під час виконання трудових обов'язків на маршруті №84 який діє з вул. Товариської - вокзал „Запоріжжя-1", керуючи автомобілем марки „Мерседес-Бенц", реєстраційний державний номер НОМЕР_1, судом 30.05.2016 року винесено постанову згідно якої постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС2 №394139 від 06.05.2016 року було скасовано, рішення суду набрало законної сили.

Незважаючи на це, 17.06.2016 року відповідачем повторно складено постанову ПС2 №989498 у справі про адміністративне правопорушення за ті самі правопорушення, які вже розглянуті судом.

З винесеною постановою позивач не згодний, вважає її незаконною, необґрунтованою.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених у позові.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Вважає що оскаржена постанова підлягає скасуванню так як доказів вчинення позивачем правопорушення надати не може.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, причину не явки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши згідно ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 КУпАП при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: скасовується постанова і закривається справа.

Відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення ПС2 №989498 від 17.06.2016 року, 06.05.2016 року об 07-15 год., ОСОБА_1 по пр.Соборному у м. Запоріжжі , керуючи автомобілем «Мерседес-Бенс»» д.н. НОМЕР_1 не виконав вимогу знаку 3.34 „Зупинка та стоянка заборонені" та здійснив стоянку у зоні дії знаку та не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За вчинення правопорушень передбачених ч.1 126, ч.1 ст.122 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу.

Статтею 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249) ; оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно положення ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями, іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, оскаржувана постанова була винесена за відсутністю особи, відносно якої вона складена.

Патрульна поліція Національної поліції має повноваження щодо розгляду та винесення постанов в справах про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху ( які передбачені частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 128-1, 129, статтею 132-1, частинами першою, другою і третьою статті 140), що передбачають стягнення у вигляді штрафу або штрафних балів.

Відповідно до положень Закону «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліцензійну картку на автомобільний транспортний засіб у разі надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів. Ці випадки прописані в Законі України від 01 липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 21.2 ст. 21 цього Закону встановлено, що Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс(сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Як визначено в пункті 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Зміст пункті 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» також свідчить про те, що працівники патрульної поліції мають право вимагати у водія транспортного засобу поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виключно при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, в будь-яких інших випадках, крім вищезазначених, а саме при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод перевірка страхового полісу незаконна.

В судовому засіданні відповідач визнав позов та пояснив, що у нього не має доказів вчинення позивачем правопорушень передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у даній справі обов'язок доказування правомірності оскаржуваної постанови лежить на відповідачу, який є суб'єктом владних повноважень. Однак, ним не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови, а тому суд дійшов висновку, що вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така також задоволеною бути не може, оскільки відповідно до ст. 247 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд який перевіряє на правомірність винесену таким органом постанову.

Керуючись ст.ст.71,94,158-163,171,247 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського патрульної поліції роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Напрасного Ігоря Васильовича, третя особа Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 17.06.2016 серії ПС2 №989498 , яка винесена поліцейським патрульної поліції роти №3 батальйону №4 Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Напрасним Ігорем Васильовичем щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126, ч.1 ст.122 КУпАП.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: А.В. Воробйов