Справа № 826/6556/16
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6556/16 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Мамчура Я.С. Сорочко Є.О. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38 - ОСОБА_39 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_43, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи; Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, Новочорторийський державний аграрний технікум, Колективне сільськогосподарське підприємство «Новочорторийське» про визнання протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38 звернулися до суду з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України, треті особи; Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, Новочорторийський державний аграрний технікум, Колективне сільськогосподарське підприємство «Новочорторийське» про визнання протиправними та скасування наказів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року клопотання представника Колективного сільськогосподарського підприємства «Новочорторийське» про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено; адміністративний позов позивачів залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, представник позивачів ОСОБА_39 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Представником позивачів до Київського апеляційного адміністративного суду було подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивачами подано не було, а також, не було зазначено жодних причин поважності пропуску строку звернення до суду та не надано відповідних доказів.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб'єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, виходячи з приписів частини другої та третьої ст. 99 КАС України, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов'язується з одного боку, з об'єктивним моментом, тобто, порушенням суб'єктивного права, а з другого боку, із суб'єктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, визначальним для можливості отримання судового захисту суб'єктивного права є з'ясування моменту початку перебігу строку звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачами оскаржується наказ в.о. Міністра аграрної політики України Лузана Ю.Я. від 15.08.2008р. № 508 «Про створення державного підприємства «Новочорторийське» в частині «залишення у користуванні Новочорторийського державного аграрного технікуму 500 га земельних угідь» та наказ заступника Міністра аграрної політики та продовольства України Давиденка В.М. від 03.10.2013р. № 587 «Про передачу функцій управління майном державного підприємства «Новочорторийське» регіональному відділенню Фонду державного майна України по Житомирській області.

З матеріалів справи, також, вбачається, що 20 серпня 2008 року Новочорторийським державним аграрним технікумом, на підставі наказу Міністерства аграрної політики України від 15.08.2008р. № 508, видано наказ № 47 про роз'єднання виробничого структурного підрозділу від Новочорторийського державного аграрного технікуму і створення на його базі Державного підприємства «Новочорторийське».

Позивачі - ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_25, ОСОБА_32, ОСОБА_30, ОСОБА_21, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_35, ОСОБА_20 особисто були ознайомлені зі змістом даного наказу, про що свідчать їхні підписи (Т.1 а.с.207-209).

Наказом № 13 від 01.04.2009р. по Новочорторийському державному аграрному технікуму, виданого, також, на підставі наказу № 508 від 15.08.2008р., звільнено працівників виробничого підрозділу Новочорторийському державного аграрного технікуму, які там працювали та переведено в новостворене Державне підприємство «Новочорторийське». До переліку осіб, які були звільнені, також, включено і позивачів ОСОБА_25 та ОСОБА_13, які були ознайомлені під особистий підпис зі змістом наказу (Т.1 а.с.211-215).

Разом з тим, позивачі - ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_24, ОСОБА_28, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_21, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_30, ОСОБА_15, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_18, ОСОБА_17 неодноразово звертались до судових органів про визнання права власності на безоплатну земельну частку (пай) при приватизації Державного підприємства «Новочорторийське».

Так, у позовній заяві від 02.06.2014р. до Любарського районного суду Житомирської області та позовній заяві від 23.09.2014р. до Романівського районного суду Житомирської області наявне посилання саме на наказ Міністерства аграрної політики України № 508 від 15.08.2008р. (Т.1 а.с.216-227).

Відповідно до поштового штемпелю на конверті, в якому до Окружного адміністративного суду міста Києва було направлено позовну заяву, позивачі звернулися з даним позовом до суду 22 квітня 2016 року (Т.1 а.с.95).

Клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивачами подано не було, а також не було зазначено жодних причин поважності пропуску строку звернення до суду та не надано відповідних доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачами пропущено шестимісячний строк на звернення до суду із зазначеним позовом.

Досліджуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду, враховуючи, також, позицію Європейського суду з прав людини, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Разом з тим, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто, не залежали від волевиявлення особи, що звернулась із адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Так, апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що фактично ніхто з позивачів ніколи не звертався до суду та не був ознайомлений з жодним вищевказаним наказом, в тому числі, з наказами Мінагрополітики та директора Новочорторийського державного аграрного технікуму.

Відповідно до ст. 57 Конституції України, кожному гарантується право знати свої права та обов'язки.

Частиною першою ст. 171 КАС України визначено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Таким чином, колегія суддів вважає, що незнання про право на оскарження нормативно-правового акта не є об'єктивно непереборною обставиною, яка не залежить від волевиявлення сторони та пов'язана з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що заважали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріплений в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Скорочення строків здійснення окремих процесуальних дій не звужує змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (абзац дев'ятий десятий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011).

Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки, зважаючи на обізнаність позивачів про оскаржувані накази ще в 2014 році, вони не були позбавлені можливості подати позов до суду в межах строків, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно ч. 2 ст. 100 КАС України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення клопотання представника Колективного сільськогосподарського підприємства «Новочорторийське» та залишення адміністративного позову позивачів без розгляду, на підставі ч. 1 ст. 100 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 167, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38 - ОСОБА_39 залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Мамчур Я.С. Сорочко Є.О.

Повний текст ухвали виготовлено 21.12.2016 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Мамчур Я.С

Сорочко Є.О.