Справа № 816/505/16
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 грудня 2016 року м. Київ К/800/28384/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

До Вищого адміністративного суду України надійшла зазначена касаційна скарга.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 26 жовтня 2016 року касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, а особі, яка її подала, надано строк для усунення вказаних недоліків - 10 днів з моменту отримання зазначеної ухвали.

Вимоги ухвали виконані - недоліки усунуті вчасно.

Однак, вивчивши касаційну скаргу та додані до неї документи, приходжу до висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права та ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Аналогічна правова позиція застосування норм матеріального права висловлена в постановах Верховного Суду України від 12 липня 2016 року (справа № 21-1726а16) та від 13 липня 2016 року (справа № 21-1888а16), яка полягає у тому, що оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 "Про впорядкування умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та її виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів" щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а законами України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та "Про Державний бюджет України на 2015 рік" видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої статті 144 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VІ) та частини першої статті 147 цього ж Закону у редакції з 28 березня 2015 року не передбачено, тому управління ДСА як головний розпорядник бюджетних коштів не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, позивач працює в апараті Полтавського окружного адміністративного суду. На його переконання, з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року та з 29 березня 2015 року по 8 вересня 2015 року йому заробітна плата нараховується і виплачується в супереч вимогам, передбаченим абзацом другим частини першої статті 144 Закону № 2453-VІ та частини першої статті 147 цього ж Закону.

З урахуванням зазначених обставин, висновків Верховного Суду України, викладених у вище згаданих постановах, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про правомірність обчислення й виплати заробітної плати ОСОБА_1

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського окружного адміністративного суду, Державної судової адміністрації України про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України В.В. Швець