Справа № 826/14055/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Мамчура Я.С.,

Бєлової Л.В.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІЛЛЬМАН ІНЖИНІРИНГ» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІЛЛЬМАН ІНЖИНІРИНГ» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.08.2016 №, № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що позивачем були неправомірно віднесені до складу податкового кредиту суми за господарськими операціями з контрагентами, зазначеними в акті перевірки, оскільки господарські операції між вказаними підприємствами не спрямовані на настання реальних наслідків та мають ознаки фіктивних.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ГУ ДФС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ТІЛЛЬМАН ІНЖИНІРИНГ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, за результатами якої складено Акт від 03.08.2016 №230/26-15-14-01-03/37566239.

В ході проведення перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем:

- п.44.1 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.138.8. ст.138 пп.139.1.1 та пп.139.1.9. п.139.1 ст.139, п. 144.1 ст. 144 ПК України, пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпункту 2.5 пункту 2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704 (із змінами і доповненнями), Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», в результаті чого занижено податок на прибуток па загальну суму 1 345 358 грн.;

- п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201, ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 1 288 216 грн.;

- п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 п.201.4, п.201.6, п.201.10 ст.201, ПК України, в результаті чого завищено залишок від'ємного значення податку на додану вартість на загальну суму 255 783 грн.

На підставі вищеозначеного Акта перевірки, 18.08.2016 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 957699,00 грн. та застосування штрафних санкцій на суму 239424,75 грн.; податкове повідомлення-рішення № про застосування суми штрафних санкцій з податку на додану вартість (завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту за грудень 2015 року) у розмірі 255783,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств за основним платежем на суму 1345358,00 грн. та штрафними санкціями на суму 82497,75 грн.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень не наведено достатніх доводів та не подано жодних доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання спірних господарських операцій, доводили б невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків та виключають право на формування податкового кредиту.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п.п.134.1.1. п. 134.1. ст.131 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами,який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу,на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу,з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як вбачається з матеріалів справи, у період, що перевірявся позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «ФІРМА ПРАКТІК», ТОВ «О С К», ТОВ «ГРУПА НЖК», ТОВ «БФ «СТРОЙ-КА», ТОВ «ІСТ ПРОМ СЕРВІС», ТОВ «СІЛЬНИК», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд», ТОВ «Інтер Текнолоджі», ТОВ «Панорама-Скай» та ТОВ «Іст Пром Сервіс».

При цьому, з матеріалів перевірки вбачається, що податковим органом не досліджувались надані до перевірки розрахункові та первинні документи на підтвердження реальності зазначених господарських операцій, хоча й не заперечується факт надання зазначених первинних документів в ході перевірки.

Натомість, висновки контролюючого органу про дефектність первинних документів, якими оформлені господарські операції позивача з вказаними контрагентами, про відсутність реальності таких операцій та, відповідно, про безпідставність формування позивачем податкового кредиту та витрат за вказаний період, ґрунтуються виключно на матеріалах досудових розслідувань, внесених до ЄДРДР за №№0000630 та 0000060.

В ході судового розгляду було встановлено, що як на час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, так і на час судового розгляду справи, вказані матеріали перебувають на розгляді у слідчого, до суду передані не були та, відповідно, вироки щодо посадових осіб вказаних вище контрагентів відсутні.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на те, що результати оперативно-розшукових заходів в межах кримінального провадження не є належними та допустимими доказами в розумінні КАС України, а лише відомостями про джерело тих фактів, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом. А відтак, отримана у ході досудового слідства по кримінальній справі інформація, на яку посилається податковий орган на обґрунтування своїх доводів про недобросовісність учасників спірних правочинів, не може слугувати належним підтвердженням фактів, зафіксованих в акті перевірки.

Аналогічна правова позиція була викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 30 листопада 2015 року по справі №К/800/5195/14 та від 28 липня 2015 року по справі №К/800/33190/14.

Інших доводів та обґрунтувань щодо нереальності спірних господарських операцій ані Акт перевірки, ані апеляційна скарга не містять.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 4 ст. 70 КАС України передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, відповідно до частини 2 статті 71 КАСУ, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На порушення вищенаведеної процесуальної норми податковим органом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірні правочини між позивачем та його контрагентами були укладені без мети здійснення підприємницької діяльності та, відповідно, правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Натомість, позивачем надано повний перелік первинних бухгалтерських документів за господарськими операціями з ТОВ «ФІРМА ПРАКТІК», ТОВ «О С К», ТОВ «ГРУПА НЖК», ТОВ «БФ «СТРОЙ-КА», ТОВ «ІСТ ПРОМ СЕРВІС», ТОВ «СІЛЬНИК», ТОВ «Будівельні технології «Кразбуд», ТОВ «Інтер Текнолоджі», ТОВ «Панорама-Скай» та ТОВ «Іст Пром Сервіс», які не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. На момент укладення договорів, контрагенти позивача мали Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість.

Крім того, суд враховує, що предмет вказаних господарських операцій позивача відповідає видам його господарської діяльності, що підтверджується аналізом господарських операцій з придбання товарів та послуг і їх подальшого використання у власній господарській діяльності з метою отримання прибутку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені відповідачем у акті перевірки та апеляційній скарзі, не містять правового підґрунтя та спростовуються матеріалами справи, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 23 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Мамчур Я.С

Бєлова Л.В.