Справа № 820/3195/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 грудня 2016 р. № 820/3195/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Цибульник Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом виробничого комерційного підприємства "Укрсхідліфт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

Виробниче комерційне підприємство "Укрсхідліфт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

-визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2016 року такою, що подана 17.02.2016 року;

-податкове повідомлення рішення Київської ОДПІ від 15.04.2016 року за № НОМЕР_1 скасувати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області безпідставно не визнано податкову звітність підприємства за січень 2016 року, оскільки позивачем, ніби-то, порушено вимоги п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України, з огляду на відсутність підприємства за місцезнаходженням. Представник позивача звернув увагу суду, що дані по місцезнаходженню підприємства підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, нових даних щодо зміни місцезнаходження платника податків витягом не зафіксовано. Таким чином, представник позивача вказав, що оскільки підприємством не порушено термінів подання податкової декларації за січень 2016 року, то у контролюючого органу були відсутні підстави для прийняття податкового повідомлення рішення, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що в ході виконання покладених на податковий орган нормами діючого законодавства завдань та функцій, Київською ОДПІ м. Харкова було встановлено, що позивачем заповнено податкову звітність з ПДВ всупереч порядку заповнення відповідної звітності, зокрема вказано не вірне місцезнаходження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Виробниче комерційне підприємство "Укрсхідліфт" зареєстровано як юридична особа за адресою: 61013, Харківська область, м. Харків, вул. Чкалова, буд. 5 та перебуває на обліку як платник податків у Київський об'єднаній державній податковій інспекції М.Харкова ГУ ДФС у Харківській області (1).

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2010 року між ВКП "Укрсхідліфт" у формі ТОВ та податковим органом укладений договір №1076/1080 " Про визнання електронних документів ".

Предметом вище вказаного Договору є визнання податкових документів ( податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису ( далі - ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Також п.п.4 п. 6 зазначеного договору визначено, що ДПІ має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку не надання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Відповідно до п.п. 3 п.6 вказаного договору, договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до ДПІ нові посилені сертифікати ЕЦП, цей договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Відповідно до договору від 11.03.2010 року ВКП «Укрсхідліфт» на адресу Київської ОДПІ 17.02.2016 року об 11год. 10хв. засобами телекомунікаційного зв'язку була направлена податкова декларація податку на додану вартість за січень 2016 року, що підтверджується квитанцією № 1 від17.02.2016 року.

При цьому, електронною програмою виявлено помилку, а саме: «невірний підпис сертифікат відсутній в базі сертифікатів».

Водночас, як вбачається з листа ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна» від 16.05.2016 року № 1605/1, 10.02.2015 року на основі поданих документів було сформовано чотири сертифікати відкритих ключів строк дії на один рік (з 17.02.2015 року по 16.02.2016 року).

В подальшому, ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна» було сформовано ВКП «Укрсхідліфт» нові посилені сертифікати відкритих ключів стром дії на один рік, а саме з 17.02.2016 року по 16.02.2017 року.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що дія сертифікату від 17.02.2016 року розпочинається з 00 год. 00хв. саме 17.02.2016 року, а відтак на момент подання ВКП «Укрсхідліфт» податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року від 17.02.2016 року уже діяв новий посилений сертифікат відкритого ключа, доказів на спростування чого контролюючим органом до суду не надано.

Між тим, суд вважає за потрібне зазначити, що відповідачем в своїх письмових запереченнях зазначено, що за період з жовтня 2015 року та по теперішній час звітність підприємства прийнята податковим органом. При цьому, контролюючим органом не ставиться під сумнів дотримання позивачем порядку надання вказаної звітності з урахуванням законодавчо встановлених граничних термінів.

В подальшому, ВКП "Укрсхідліфт" на вимогу відповідача на адресу ДПІ був направлений ще один договір " Про визнання електронних документів " від 13.10.2015 року за № 061020151 в електронному вигляді, що не ставилось під сумнів податковим органом.

Однак, вказаний договір не було прийнято контролюючим органом, з огляду на те, що місцезнаходження юридичної особи не відповідає відомостям, зазначеним у Єдиному державному реєстрі.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово намагався вирішити питання про електронне декларування в адміністративному порядку шляхом направлення відповідних листів на адресу начальника ДПІ у Київському районі м. Харкова (№ 158 від 20.10.2015 року), ГУ ДФС у Харківській області ( № 171 від 16.11.2015 року та від 20.11.2015 року) та ДФС України ( від 07.12.2015 року № 01/183/02 та від 09.12.2015 року № 1348).

У вищезазначених листах, субєктами владних повноважень було повідомлено підприємство про притягнення винних осіб до відповідальності з огляду на безпідставне розірвання договору про визнання електронних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, ВКП "Укрсхідліфт" супровідним листом від 18.02.2016 року № 26 було нарочно подано до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за січень 2016 року від 17.02.2016 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції ДПІ у Київському районі від 18.02.2016 року № 3352/10.

Вказані обставини також не були спростовані відповідачем ані в ході судових засідань, ані під час подання письмових заперечень.

Поряд з цим, позивачем, з метою виконання своїх податкових зобовязань, було укладено інший договір № 110320161 від 11.03.2016 року про визнання електронних документів.

Між тим, Київською ОДПІ м. Харкова проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ ВКП "Укрсхідліфт", результати якої оформлені актом від 17.03.2016 року № 339/20-31-15-01-10/31153321.

За результатами вказаної перевірки, контролюючим органом встановлено порушення підприємством п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, а саме встановлено несвоєчасне подання субєктом господарювання податкової звітності за січень 2016 року.

На підставі вказаного акту, податковим органом прийнято податкове повідомлення рішення Київської ОДПІ від 15.04.2016 року за № 000021120.

Перевіряючи правомірність дій відповідача під час не прийняття податкової звітності, судом встановлено наступне.

За приписами ст. ст 15, 16 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операціях), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (п.п. 16.1.2., 16.1.3 п. 16.1. ст. 16 ПК України).

Відповідно до п. 19-1.1.27 ст. 19 ПК України, функцією контролюючого органу, крім інших випадків, є забезпечення розвитку, впровадження та технічне супроводження інформаційно-телекомунікаційних систем і технологій, автоматизацію процедур, зокрема, контроль за повнотою та правильністю виконання митних формальностей, організовують впровадження електронних сервісів для суб'єктів господарювання.

Відповідно до положень п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

У відповідності до пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом;код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Податкова декларація повинна бути підписана: керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником; фізичною особою - платником податків або його законним представником.

Пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою контролюючого органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3, 48.4 ст. 48 ПК України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу, податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації, у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою.

Приписами п.49.9 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Відповідно до пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Таким чином, податковий орган, позбавлений права відмовляти платнику податків у прийнятті податкової звітності з підстав інших ніж передбачено нормами ПК України.

Суд звертає увагу, що відповідачем до суду не надано жодних доказів на підтвердження зміни позивачем свого місцезнаходження, до ЄДР з даного приводу не вносилось жодних записів, (зокрема, про відсутність підприємства за місцезнаходженням, про не підтвердження відомостей про підприємство тощо).

Згідно відомостей ЄДР від 10.11.2015 року місцезнаходженням ВКП "Укрсхідліфт", є: 61013, Харківська область, м. Харків, вул. Чкалова, бу5. 6, яке підприємством зазначалося у зазначених вище податкових звітностях за січень 2016 року.

Окрім того, суд звертає увагу, що поштова кореспонденція направлялась відповідачем саме на вищезазначену адресу позивача.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

У відповідності до ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було порушено порядок прийняття у позивача податкової звітності та безпідставно відмовлено у прийнятті такої.

При цьому, суд зазначає, що обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Таким чином, відмова у прийнятті податкових декларацій призводить до виникнення юридичних наслідків для платника податків у вигляді накладення на такого платника штрафу за несвоєчасне подання декларації.

За приписами п. 49.13 ст. 43 Податкового кодексу України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

При цьому, суд враховує, що застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Так, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Неналежний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, про що зазначив Вищий адміністративний суд в ухвалі від 25.09.2014 року у справі № 826/9638/13-а (К/800/7626/14).

З аналізу вищевказаних положень діючого законодавства, суд доходить висновку, що відмова контролюючого органу (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації з підстав не передбачених приписами Податкового кодексу України не допускається, отже, відповідачем безпідставно та без дотримання норм діючого законодавства відмовлено ВКП "Укрсхідліфт"у прийняті податкової декларації за січень 2016 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що для захисту прав та законних інтересів позивача слід визнати податкову декларацію з ПДВ за січень 2016 року такою, що подана 17.02.2016 року, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З приводу заявленої частини позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення рішення від 15.04.2016 року № НОМЕР_1, то суд звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до приписів п.п.49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п.120.1 ст. 120 Податкового кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що підставою для винесення вказаного податкового повідомлення-рішення слугував висновок контролюючого органу щодо порушення підприємством термінів подання податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року.

Таким чином, приймаючи до уваги, що в судовому порядку було підтверджено подання ВКП "Укрсхідліфт" податкової звітності за січень 2016 року у законодавчо встановлені терміни, та з огляду на повязаність вказаних позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність скасування податкового повідомлення рішення від 15.04.2016 року № НОМЕР_1.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги "Укрсхідліфт" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов виробничого комерційного підприємства "Укрсхідліфт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними - задовольнити.

Визнати податкову декларацію виробничого комерційного підприємства "Укрсхідліфт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю з податку на додану вартість за січень 2016 року такою, що подана 17.02.2016 року.

Податкове повідомлення рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 15.04.2016 року за № НОМЕР_1 скасувати.

Стягнути на користь Комерційного підприємства "Укрсхідліфт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (адреса: 61013, м. Харків, вул. Чкалова, буд.5, код 311533321) сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 2900 (дві тисячі де'ятсот) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (адреса: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 41).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 13 грудня 2016 року.

Суддя Р.В. Мельников