Справа № 821/1320/16
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 р.м. ХерсонСправа № 821/1320/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кузьменко Н.А.

при секретарі Рябчич А.М.

за участю:

представник позивача не прибув

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин" до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення рішення № від 27.01.2014 року, -

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Завод крупних електричних машин" (позивач) звернулось до адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення Новокаховської об'єднаної держаної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Херсонській області від 27.01.2014 № НОМЕР_1, яким збільшено позивачу грошове зобов'язання по податку на прибуток на суму 380008 грн. та застосовано штрафну санкцію в сумі 190004 грн.

Позовні вимоги позивача базуються на відсутності у податкової інспекції належного обґрунтування та допустимих доказів по визнанню нікчемного правочину, укладеного 30.12.2011 між приватним акціонерним товариством "Завод крупних електричних машин" та приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" по добровільному страхуванню вантажів. Новокаховська ОДПІ в своєму акті перевірки від 15.01.14 № 32/220-30769085 не зазначила жодного рішення суду або вироку суду на підтвердження своїх підстав по визнанню правочину нікчемним, не доведено вини посадових осіб підприємства під час укладення договору страхування. Позивач вважає правомірним віднесення сум по договору страхування вантажу до складу витрат на прибуток підприємства, оскільки ПАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" є діючим підприємством, в Єдиному державному реєстрі відсутні відомості про припинення юридичної особи, у зв'язку з чим спірне податкове повідомлення - рішення не відповідає нормам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Представник позивача 19 грудня 2016 року подав до суду клопотання про проведення розгляду справи в порядку письмового провадження.

В судовому засіданні 03 листопада 2016 року суд протокольною ухвалою замінив неналежного відповідача - Новокаховську об'єднану держану податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Херсонській області на належного Новокаховську об'єднану держану податкову інспекцію Головного управління ДФС у Херсонській області.

Новокаховська об'єднана держана податкова інспекція Головного управління ДФС у Херсонській області (відповідач, Новокаховська ОДПІ) проти позову заперечує з підстав законності та обґрунтованості прийнятого спірного податкового повідомлення - рішення від 27.01.2014 № НОМЕР_1. Відповідач зазначає, що в ході проведеної перевірки ПАТ "Завод крупних електричних машин" по дотриманню вимог податкового законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2012 було встановлено неправомірне віднесення підприємством до валових витрат сум страхових платежів за договором страхування з ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" у розмірі 1 809 560 грн. 44 коп., що призвело до заниження податку на прибуток за 1 кв. 2012 року у сумі 256176 грн. та за 2 кв. 2012 року у сумі 123832 грн. До таких висновків податкова інспекція дійшла внаслідок дослідження господарських взаємовідносин позивача з ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд", використовуючи при цьому акт перевірки ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" ДПІ у Шевченківському районі м. Києва від 19.07.13 № 445/2250/30303336 "Про результати планової виїзної перевірки ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2010 по 31.12.2012", з якого використано інформацію щодо незаконної діяльності страхової компанії в спірному періоді, підприємство укладало договори страхування з метою проведення транзитних фінансових операцій з страховими компаніями, які задіяні у схемах мінімізації податкових зобов'язань та не забезпечують реальних захист прийнятих ризиків, з них ТДВ "СВК "Впевненість Безпека", ТДВ "СК "Рада" та ТДВ "СК "Сяйво". Також, податкова інспекція зазначає про те, що позивачем до перевірки не було надано документів на підтвердження обґрунтованості розміру ставки 5% по генеральному договору з ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" у разі настання страхових випадків, додаткові витрати на страхування вантажу є економічно невиправданими, оскільки повну відповідальність за зберігання товару та його поставку має нести перевізник ФОП ОСОБА_2, у зв'язку з чим податкова інспекція вважає правочини, вчинені позивачем, удаваними. Також, враховуючи місцезнаходження страхової компанії "Прогрес-Фонд", чисельність працюючих осіб та перебування голови правління в м. Нова Каховка, підписання первинних документів, по яким проводилось формування страхових платежів, вважається удаваним.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на обставини викладені в акті перевірки.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що приватне акціонерне товариство "Завод крупних електричних машин" є юридичною особою з 15.02.2000, платником податків та зборів, здійснює діяльність у сфері виробництва електродвигунів, генераторів і трансформаторів, оптової торгівлі іншими машинами та устаткуванням, металами та металевими рудами.

Спірні відносини виникли між сторонами внаслідок проведеної позапланової невиїзної перевірки ПАТ "Завод крупних електричних машин" щодо документального підтвердження господарських відносин з платником податків ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" за період з 01.07.2010 року по 31.12.2012 року, висновки якої відображені в акті від 15.01.14 № 32/220-30769085.

Даним актом перевірки було зафіксовано порушення ПАТ "Завод крупних електричних машин" п. 44.1 ст. 44, п. 138.2, пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, п. 140.1.6 п. 140.1 ст. 140 ПК України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 380008 грн., у тому числі за 1 квартал 2012 року у сумі 256176 грн., 2 квартал 2012 року у сумі 123832 грн.

При перевірці податкова інспекція використовувала висновки іншого акту ДПІ у Шевченківському районі м. Києва планової виїзної перевірки ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" від 19.07.13 № 445/2250/30303336 (наданий до матеріалів справи), з якого вбачається порушення страховою компанією періоді з 01.07.2010 по 31.12.2012 положень ст.1, ст. 29, ст. 31 Закону України "Про страхування", ч. 1, ч. 5 ст. 203, п. 1, п. 2 ст. 215, ст. 216, ст. 228 ЦК України, п. 137.14 ст. 137, пп. 156.1.1 п. 156.1 ст. 156 Податкового кодексу України, що призвело до визнання нікчемними правочинів, укладених в зазначений період, у зв'язку з чим валові внески, одержані (нараховані) платником на його користь за договорами страхування і перестрахування у загальній сумі 1 280 412 622,00 грн. та валові внески, сплачені за договорами перестрахування з резидентами у загальній сумі 701 195 527,00 грн. підлягають зменшенню, внаслідок чого завищено податок на прибуток від страхової діяльності у сумі 17 375 638,00 грн. ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" укладало договори страхування з метою проведення транзитних фінансових операцій з страховиком компаніям, які задіяні в схемах мінімізації податкових зобов'язань та не забезпечують реальний захист прийнятих ризиків, укладені угоди суперечать моральним засадам суспільства, порушують публічний порядок і згідно ст. 228 ЦК України є нікчемними.

Зокрема, в акті перевірки ПАТ "Завод крупних електричних машин" зазначено, що 30.12.2011 між позивачем та ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" укладено ОСОБА_3 договір № 1230/05-309 добровільного страхування вантажів. На виконання умов даного договору ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" та позивачем складено акти виконаних робіт:

- № 1 від 31.01.2012 на страхову суму 12282436,66 грн. із страховим тарифом 5 % та визначеним страховим платежем 614121,83 грн.,

- № 2 від 29.02.2012 на страхову суму 5096751,77 грн. із страховим тарифом 5 % та визначеним страховим платежем 254837,59 грн.,

- № 3 від 31.03.2012 на страхову суму 7018502,24 грн. із страховим тарифом 5 % та визначеним страховим платежем 350925,12 грн.,

- № 4 від 30.04.2012 на страхову суму 11793517,73 грн. із страховим тарифом 5 % та визначеним страховим платежем 589675,90 грн.

Також, на виконання умов вказаного договору були складені заяви-опитувальники для добровільного страхування вантажів із інформацією про назву підприємства - заявника, адреси, розрахункового рахунку, телефону, назви вантажу, кількість місць, його вага та обсяги, упаковка, його вартість та інше. Розрахунки між суб'єктами проведені у безготівковій формі. Грошові кошти в сумі 1 809 560,44 грн. позивачу надійшли в повному обсязі.

В акті перевірки ПАТ "Завод крупних електричних машин" перевіряюча особа зазначає про невідповідність пунктів ОСОБА_3 договору № 1230/05-309 Закону України "Про страхування" та умови торгівельних угод (INCOTERMS), зокрема, страхові платежі здійснювались несвоєчасно, що свідчить про формальний підхід до страхування вантажів та удаваність договору; по договору поставки відсутні умови до укладення договору перевезення, відповідно до якого за перевезений вантаж несе відповідальність перевізник, а не страхова компанія; поставка товару була здійснена з порушенням умов договору поставки, товар мав бути доставлений до кордону, а в заяві опитувальнику поставка була здійснена до м. Брянськ, Росія; не надано до перевірки тексту Правил Страховика ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" на підтвердження визначеного 5% страхового тарифу та заяв страхувальника, згідно якого можливо визначити інформацію щодо порядку обчислення страхового тарифу в залежності від вартості вантажу та його виду, виду транспортного засобу для визначення ступеню ризику; заяви - опитувальник не мають в собі зазначень щодо місця їх складання, а також місце знаходження ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" у м. Києві по вул. Гоголівська, 8 та чисельність працюючих двох осіб та за сумісництвом одна особа унеможливлює виконання умов договору, а саме - щоденне перебування голови правління у м. Нова Каховка для підписання необхідних документів.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, контролюючий орган зробив висновки про штучне формування ПАТ "Завод крупних електричних машин" валових витрат за рахунок страхових платежів по ОСОБА_3 договору добровільного страхування вантажів № 1230/05-309 від 30.12.2011 на загальну суму 1 809 560,14 грн., укладеного з ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" та відповідно було прийнято спірне податкове повідомлення - рішення від 27 січня 2014 року № НОМЕР_1 про збільшення грошового зобов'язання по податку на прибуток на суму 380008 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 190004 грн., що є предметом спору у даній справі.

При вирішенні спору по суті, суд виходить із наступного.

Відповідно до положень чинного Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР "Про страхування" (далі ОСОБА_4 № 85/96-ВР) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страховиками, які мають право здійснювати страхову діяльність на території України, є, зокрема фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно із Законом України "Про господарські товариства", з урахуванням того, що учасників кожної з таких фінансових установ повинно бути не менше трьох, та інших особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. ОСОБА_5 ст. 3 даного Закону страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 4 Закону № 85/96-ВР предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Вимоги до укладання договору страхування передбачені розділом ІІ вказаного Закону.

З ОСОБА_3 договору № 1230/05-309 добровільного страхування майна від 30.12.2011 вбачається, що юридична особа - фінансова установа ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" виступила страховиком, в особі заступника голови правління ОСОБА_6 та ПАТ "Завод крупних електричних машин" є Страхувальником в особі голови правління ОСОБА_7 Предметом договору є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням вантажем, що перевозиться (п. 1.1 договору).

Відповідно до п.2 генерального договору №1230/05-309 від 30.12.2011 року добровільного страхування даний договір укладений на умові «з відповідальністю за всі ризики», за якою підлягають відшкодуванню:

- збитки від пошкодження чи повної загибелі всього або частини застрахованого вантажу, що сталися з будь-якої причини, крім випадків передбачених в п.5.1 цього Договору;

- збитки, втрати і внески по загальній аварії, встановлені у відповідності з діючим законодавством України, що викликані необхідністю запобігти загибелі вантажу з будь-якої причини крім випадків, що виключають відповідальність Страховика;

- всі необхідні та доцільно зроблені витрати по рятуванню вантажу, а також по зменшенню збитку та визначенню його розмірів, якщо збиток відшкодовується згідно умов страхування.

Відповідальність Страховика починається з моменту, коли вантаж прийнятий до перевезення в пункті, зазначеному в заяві - опитувальнику для добровільного страхування вантажу, протягом всього часу перевезення він несе повну відповідальність за стан вантажу (п. 3.2 договору). Розмір страхового тарифу у вигляді 5% визначений п. 4.6 ОСОБА_3 договору як і умови сплати страхового платежу, згідно п. 4.8. Відповідно до п. 6.4.3 Страховик при настанні страхового випадку має здійснити виплату страхового відшкодування з дотриманням вимог п. 8.5 Договору та у строки, визначені п. 8.8 Договору у розмірі 15 днів. Також, в даному Договорі зазначено, що підписані, завірені печатками обох Сторін та передані шляхом факсимільного зв'язку документи, що стосуються виконання Сторонами умов цього Договору страхування, мають силу нарівні з оригіналами до отримання Сторонами оригіналів цих документів.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ч.2 ст.8 Закону № 85/96-ВР).

У відповідності до ст. 9 Закону № 85/96-ВР страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування або законом. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхові тарифи при добровільній формі страхування обчислюються страховиком актуарно (математично) на підставі відповідної статистики настання страхових випадків, а за договорами страхування життя - також з урахуванням величини інвестиційного доходу, яка повинна зазначатися у договорі страхування. Конкретний розмір страхового тарифу визначається в договорі страхування за згодою сторін (ч.3 ст.10 Закону № 85/96-ВР).

В даному випадку дослідженим актом перевірки ПАТ "Завод крупних електричних машин" від 15.01.2014 підтверджено та перевірено контролюючим органом надходження від Страхувальника ПАТ "Завод крупних електричних машин" грошових коштів до Страховика ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" в сумі 1 809 560,44 грн., з чого слідує повне виконання умов договору страхової компанії перед позивачем.

Відповідно до чинного Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п. 44.1 ст. 44).

Правила формування валових витрат платниками податку на прибуток підприємств з 01.04.2011 року врегульовані положеннями Податкового кодексу України. Виходячи зі змісту положень Податкового кодексу витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пункт 138.2 статті 138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п. 139.1.9 ст. 139 ПКУ). Дані, наведені в декларації, повинні підтверджуватися первинними документами, даними бухгалтерського обліку і відповідати податковому обліку. Отже, за відсутності відповідних первинних документів або їх неналежного оформлення підприємство не може включити до валових витрат понесені при виконанні угод витрати. Вимоги до складання первинних бухгалтерських документів викладені в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 р. № 996-XIV.

Відповідно до п. 138.10.3 ст. 138 ПК України витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, є зокрема, витрати на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки.

ОСОБА_5 п. 140.1.6 ст. 140.1 ПК України при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення, як будь-які витрати із страхування ризиків загибелі врожаю, транспортування продукції платника податку; цивільної відповідальності, пов'язаної з експлуатацією транспортних засобів, що перебувають у складі основних засобів платника податку; будь-які витрати із страхування ризиків, пов'язаних із виробництвом національних фільмів (у розмірі не більше 10 відсотків вартості виробництва національного фільму); екологічної та ядерної шкоди, що може бути завдана платником податку іншим особам; майна платника податку; об'єкта фінансового лізингу, а також оперативного лізингу, концесії державного чи комунального майна за умови, якщо це передбачено договором; фінансових, кредитних та інших ризиків платника податку, пов'язаних із провадженням ним господарської діяльності, в межах звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, що діє на момент укладення такого страхового договору, за винятком страхування життя, здоров'я або інших ризиків, пов'язаних з діяльністю фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з платником податку, обов'язковість якого не передбачена законодавством, або будь-яких витрат із страхування сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Визначення страхування, як форми захисту осіб від настання певних подій, обумовлених договором страхування, не включає такої ознаки, як обов'язкове і неминуче настання відповідної події. Така подія може настати, а може не настати, а суть страхування полягає в тому, що застрахована особа (страхувальник) за плату страховику, отримує захист від наслідків можливого настання відповідної події. Тобто, з моменту набрання чинності договором страхування (сплати страхового платежу) і протягом всього строку дії договору страхування, послуга страхування є наданою, адже протягом всього терміну дії такого договору застрахований інтерес страхувальника є захищеним.

Якщо умови страхування передбачають виплату страхового відшкодування на користь платника податку - страхувальника, то застраховані збитки, яких зазнав такий платник податку у зв'язку з веденням господарської діяльності, включаються до його витрат за податковий період, в якому він зазнав збитків, а будь-які суми страхового відшкодування зазначених збитків включаються до доходів такого платника податку за податковий період їх отримання.

Таким чином, норми діючого законодавства передбачають право на формування підприємством, юридичною особою валових витрат за умовами договорів страхування, які передбачають страхове відшкодування на користь страхувальника - платника податків відповідно до підтверджуючих первинних та бухгалтерських документів. Позивачем надано до суду ОСОБА_3 договір та акти виконаних робіт, з яких вбачається повне виконання сторонами умов Договору № 1230/05-309, надано картку рахунок № 6852 за 2012 рік на підтвердження надходження до Страхувальника платежів. Дані документи були досліджені перевіряючою особою в ході перевірки, суттєвих зауважень щодо їх оформлення чи змісту не виникло як не виникло зауважень щодо правосубєктності фінансової установи - Страховика ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд". Також, позивачем були надані до матеріалів справи копії декларацій з податку на прибуток за періоди І-ІІІ квартали 2012 року та заяви - опитувальників за січень-квітень 2012 року. Зауважень щодо їх оформлення та складання, а також змісту в ході розгляду справи у суду та відповідача не виникло. Підприємство було діючим, здійснювало свою господарську діяльність у сфері страхування.

Тобто, документально та фінансово господарська операція оформлена, що не заперечується сторонами.

Відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" від 12.07.2001 № 2664-ІІІ фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать, зокрема, страхові компанії, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг. Спростувань даного визначення по відношенню до ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" відповідачем суду не надано. Те, що підприємство знаходилось за адресою в м. Києві, що унеможливлювало перебування весь час генерального директора м. Нова Каховка для підписання документів суд вважає безпідставним ґрунтуванням, оскільки знаходження юридичної особи в будь-якому місці не позбавляє його права на спілкування та укладання певних угод з суб'єктами господарювання - Страхувальниками всіма можливими засобами зв'язку нашого часу. ОСОБА_3 договір надає юридичну силу документам, які можуть укладатись та підписуватись факсимільним зв'язком (п.10.2 Договору). Також, суд зазначає, що несвоєчасність сплати страхових сум не може слугувати підставою для визнання удаваними правочинів між позивачем та ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд", що в свою чергу позбавить права на формування для платника податків валових витрат підприємства, оскільки своєчасність чи не своєчасність сплати страхових сум, платежів є правовідносинами між Страховиком та Страхувальником, які в свою чергу керуються ОСОБА_3 договором за яким несуть відповідну відповідальність, на формування валових витрат дана обставина не впливає, ПАТ "Завод крупних електричних машин" отримав страхові платежі та відповідно їх відобразив в податковому обліку.

Щодо умов постачання товару, який був застрахований ПАТ "Завод крупних електричних машин", суд зазначає, що відповідно до ОСОБА_3 договору ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" несла повну відповідальність за вантаж, а саме за майно, яке було експортовано до Росії позивачем. Умови перевезення та збереження вантажу не мають відношення до умов Договору страхування, оскільки це окремий характер дій, який має певні умови, послідовні дії для перевізника товару (вантажу) та наслідки виконання умов перевезення. Перевізник має нести відповідальність за перевезення вантажу, але не може нести страхову відповідальність за майно, що застраховане в окремому порядку. Також, поставка товару до кордону чи до місця призначення пункту відвантаження товару також не має значення для Договору страхування при визначення валових витрат підприємства, оскільки по даному договору Страховик несе повну відповідальність за всі ризики, які можуть статись під час його поставки до пункту відвантаження (п. 2,3 Договору).

Ставка страхового тарифу у вигляді 5% була визначена умовами ОСОБА_3 договору, ненадання Правил страхування до даного Договору не може бути порушенням позивачем порядку ведення податкового та бухгалтерського обліку, оскільки такі Правила розробляються страховою компанією для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування (ст. 17 Закону №85/96-ВР), відповідно до яких і складаються умови договорів страхування, які мають в собі визначення тарифної ставки за домовленістю сторін з урахуванням вартості майна, що застраховане. Щодо розміру страхового тарифу 5 %, то суд зазначає, що податковим органом зроблено висновок про необґрунтованість вказаного розміру страхового тарифу без дослідження відповідних підтверджуючих документів, крім цього податковим органом не наведено доказів щодо застосування ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-фонд" вказаного тарифу у розмірі більшому за аналогічні тарифи в інших страхових компаніях, тобто поза межами звичайної ціни страхового тарифу відповідного виду страхування, що діє на момент укладення такого страхового договору відповідно до вимог пп. 140.1.6 п. 140.1 ст. 140 Податкового кодексу України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в ході проведення даної перевірки податковим органом було використано висновки акту перевірки ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" від 19.7.2013 № 445/2250/30303336, якому відповідач надав заздалегідь встановленої доказової сили та через призму якого розглядались спірні правовідносини.

Закон України "Про страхування" передбачає право страхової компанії здійснювати перестрахування своїх зобов'язань. Зокрема, стаття 12 Закону № 85/96-ВР передбачає, що перестрахування вважається страхуванням одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Положення ст. 987 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником. Страховик, який уклав договір перестрахування, залишається відповідальним перед страхувальником у повному обсязі відповідно до договору страхування.

Таким чином, ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" укладаючи договори перестрахування з юридичними особами - фінансовими установами ТДВ "СВК "Впевненість Безпека", ТДВ "СК "Рада" та ТДВ "СК "Сяйво", як Страховик позивача не позбавляв себе прямої відповідальності перед Страхувальником ПАТ "Завод крупних електричних машин" в разі настання страхового випадку. Перестрахування є правом фінансової установи, яким вона може скористатись в ході своєї діяльності.

Твердження відповідача, що фінансові установи ТДВ "СВК "Впевненість Безпека", ТДВ "СК "Рада" та ТДВ "СК "Сяйво" вважаються сумнівними, договори страхування укладені з метою проведення транзитних фінансових операцій з страховими компаніями, які задіяні у схемах мінімізації податкових зобов'язань та не забезпечують реальних захист прийнятих ризиків суд вважає помилковим, як і використання акта перевірки від 19.07.13 № 445/2250, оскільки позивач не має нести відповідальність за дії інших підприємств, які укладали договори із ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд". Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.12.2013 року у справі № 826/18310/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 року скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.09.2013 року № НОМЕР_2 (прийнятого на підставі акту від 19.07.2013 року № 445/2250/30303336). Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що правочини по перестрахуванню суперечать актам цивільного законодавства.

Контролюючий орган мав під час перевірки позивача оцінювати відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої були сформовані дані податкового обліку чого відповідачем зроблено не було, а спірні правовідносини досліджено через призму актів перевірок інших податкових органів з позиції наперед встановленої нікчемності господарських операцій.

При цьому суд, досліджуючи спірні правовідносини між ПрАТ «Завод крупних електричних машин» та ПрАТ "Страхова компанія "Прогрес-Фонд" вважає їх несумісними з отриманням доходу з урахуванням такого.

Преамбула до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає, що цей ОСОБА_4 визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства. Юридичний аспект вчинених господарських дій або подій не входять до складу поняття "господарська операція" (бухгалтерський чи економічний ефект).

ОСОБА_4 поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством (ч.1 ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

ОСОБА_5 з вимогами ст. 4 цього Закону одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання суті над формою, тобто операції обліковуються відповідно до їх суті, а не лише з урахуванням юридичної форми.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, навіть за наявності всіх необхідних первинних документів, а також за наявності формального виконання господарської операції її необхідно дослідити через взаємозвязок понесених витрат з отриманим доходом у відповідності до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України).

В податковому законодавстві повязує витрати платника податків саме з процесом провадження господарської діяльності, що прямо зазначено в пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України, за яким витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

За умовами ділового обороту вибору страховика та укладенню з ним договору страхування на істотні суми передує оцінка його платоспроможності, фінансової надійності, наявності у страхової організації ліквідних активів, достатніх для виконання взятих на себе зобов'язань, ділової репутації такої організації на ринку страхових послуг тощо.

Статтею 34 Закону України «Про страхування» встановлено, що страховики публікують свій річний баланс за формою і в порядку, встановленими Уповноваженим органом. Достовірність та повнота річного балансу і звітності страховиків повинна бути підтверджена аудитором (аудиторською фірмою).

Отже, чинним законодавством передбачено публічність окремих відомостей про страховика для забезпечення можливості перевірки його платоспроможності.

Суд в ухвалі від 16 вересня 2016 року запропонував позивачу надати докази оцінки фінансової надійності ПрАТ «СК «Прогрес-Фонд; надати письмові пояснення за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські звязки між ПрАТ Завод крупних електричних машин та ПрАТ «СК «Прогрес-Фонд, повідомити хто персонально брав у цьому участь.

На виконання даної ухвали від позивача 20 жовтня 2016 року на адресу суду надійшли пояснення по справі та довідки щодо оцінки фінансової надійності ПрАТ «СК «Прогрес-Фонд» №105-зкем від 19.10.2016 року, щодо обставин та способу налагодження звязків з ПрАТ «СК «Прогрес-Фонд» №104-зкем від 19 жовтня 2016 року.

Пояснення містять витяги з мотивувальної частини постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року по справі №821/249/14.

Довідкою щодо встановлення обставин та способу налагодження звязків з ПрАТ «СК «Прогрес-Фонд» №104-зкем від 19 жовтня 2016 року повідомлено, що у 2011 році обставиною налагодження господарських звязків зі страховою компанією є страхування вантажів від настання несприятливих наслідків (втрати, загибелі, пошкодження тощо)та можливість отримати від страхової компанії відшкодування застрахованих збитків. Способом налагодження звязків зі страховою компанією є укладання договору добровільного страхування вантажів, який підписано правомочним головою правління.

Довідкою щодо оцінки фінансової надійності ПрАТ «СК «Прогрес-Фонд» №105-зкем від 19 жовтня 2016 року повідомлено, що у 2011 році до укладання договору добровільного страхування позивачем була здійснення оцінка фінансової надійності страхової компанії, яка встановила, наступне: станом на 2011 рік ПрАТ «СК «Прогрес-Фонд» являлась діючою фінансовою установою, яка провадить свою діяльність з 1999 року в галузі страхування; податкову звітність компанія подавала вчасно, баланс мав позитивне значення; не виявлено наявність обвинувальних вироків, що набрали законної сили щодо укладення з протиправним умислом правочинів з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави, суспільства та контрагентів-юридичних осіб; не встановлено фактів укладення нікчемних правочинів та фактів визнання установчих документів недійсними.

З пояснень представника позивача наданих 21 листопада 2016 року встановлено, що перевірка фінансової надійності страховика, наявність активів для формування страхових резервів здійснювалась на підставі регулярної інформації за 2011 рік, що розміщена на сайті комісії з цінних паперів http://stockmarket.gov.ua.

В звязку з недостатністю наданої інформації для встановлення взаємозвязку господарської операції з отриманням прибутку ухвалою суду від 29 листопада 2016 року позивача зобовязано надати на адресу Херсонського окружного адміністративного суду належним чином завірені копії матеріалів та документів, з яких можливо встановити докази оцінки фінансової надійності обраного ним страховика; вчинення дій з перевірки наявності у ПрАТ СК Прогрес-Фонд активів для формування страхових резервів, а також провадження ним фактичної діяльності з формування та розміщення страхових резервів для забезпечення виплат за договорами страхування; зясувати, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські звязки між ПрАТ Завод крупних електричних машин та ПрАТ СК Прогрес-Фонд; встановити які страхові компанії розглядались поряд з ПрАТ СК Прогрес-Фонд, в якості страховика та в чому унікальність пропозиції та економічна доцільність вибору саме цього контрагента серед інших.

Також на позивача покладено обовязок забезпечити участь в судовому засіданні, що відбудеться 20 грудня 2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (який як голова правління укладав генеральний договір добровільного страхування вантажів №1230/05-309 від 30 грудня 2011 року, а також підписував акти виконаних робіт по зазначеному договору) для допиту вказаних осіб, в якості свідків.

Позивач вимоги ухвали суду від 29 листопада 2016 року в частині надання витребуваних доказів та зобовязання забезпечити явку осіб для допиту в якості свідків не виконав, натомість 19 грудня 2016 року подав на електронну пошту суду клопотання №124-зкем від 19.12.2016 року про розгляд справи без участі представників позивача.

Так, в клопотання №124-зкем від 19 грудня 2016 року зазначено, що у звязку зі звільненням попереднього голови правління ОСОБА_7 відповідно до наказу №1-У від 12 січня 2015 року та знаходженням головного бухгалтера ОСОБА_8 у відпустці позивач просить провести розгляд справи без їх участі.

Таким чином, позивач ухилився від виконання вимог ухвали суду 29 листопада 2016 року.

Проаналізувавши надані сторонами документи стосовно господарських відносин з ПрАТ «СК «Прогрес-Фонд» суд не встановив переконливих доказів розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності з цими контрагентами.

При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку, і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов'язання).

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Втім податкова вигода може визнаватись необґрунтованою зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). Слід зазначити, що діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Позивач не навів жодних переконливих доказів, з яких можливо встановити, що сплата страховій компанії 1809560,44 грн страхових платежів була зумовлена отриманням прибутку.

Не доведено позивачем і унікальності отриманих від контрагента послуг, які вирізняють таку господарську операцію серед аналогічних операцій по страховій галузі, наприклад вигідні умови або вигідна цінова пропозиція.

Позивач не навів жодних належних доказів повязаних з переддоговірною діяльністю сторін, наприклад листування, узгодження цінових пропозицій, узгодження порядку та строків сплати страхових внесків, докази які вказують на збирання позивачем попередньої інформації про контрагента, доказів уповноваження голови правління підписувати відповідні договори та акти виконаних робіт, рішення зборів акціонерів або іншого уповноваженого органу стосовно розгляду питання доцільності або недоцільності добровільного страхування вантажу.

Окремо суд звертає увагу, що попри ухвали суду про витребування доказів товариство запитувані та витребувані документи не надало, а за відсутності всіх цих доказів суд не вбачає розумної економічної причини в досліджених правовідносинах.

Товариство самостійно визначає для себе коло партнерів в різних сферах господарської діяльності, але воно повинно забезпечити доказову базу для належного підтвердження господарських операцій.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

ОСОБА_5 Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, тобто достовірні первинні документи. Для зясування обставин реальності вчинення господарської операції судам належить ретельно перевіряти доводи податкових органів про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або підтверджені іншими доказами.

Первинні фінансові та бухгалтерські документи, надані позивачем є недостатніми для висновку про дійсне виконання господарських операцій з контрагентами в повному обсязі, тобто такими, що дають право позивачу віднести відповідні суми до податкових витрат.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про правомірність дій відповідача, з урахуванням висновку суду про відсутність розумної економічної причини в досліджених правовідносинах.

Наведене зумовлює правомірність спірного податкового повідомлення-рішення № від 27.01.2014 року.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 20 грудня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов приватного акціонерного товариства "Завод крупних електричних машин" до Новокаховської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення рішення № від 27.01.2014 року залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 26 грудня 2016 року.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8.3.1.