Справа № 806/754/15
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гурін Д.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"22" грудня 2016 р. Справа № 806/754/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Капустинського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

позивача: ОСОБА_3,

представника позивача: ОСОБА_4,

представника УМВС України в Житомирській області: Беспризванного А.А.,

представника УДАІ УМВС України в Житомирській області: Зотова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій протиправними, визнання нечинними і скасування наказів, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії МВС України та УМВС України в Житомирській області щодо звільнення капітана міліції ОСОБА_3 зі служби в органах внутрішніх справ з посади інспектора з організації дорожнього руху відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Житомира, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області з 26 січня 2015 року у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) відповідно до вимог пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року №1682-УІІ та згідно з пунктом 62 "а", 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

- визнати нечинним та скасувати наказ МВС України від 16 січня 2015 року № 48 о/с "По особовому складу" в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_3 зі служби в органах внутрішніх справ з посади інспектора з організації дорожнього руху відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Житомира, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) відповідно до вимог пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року №1682-VІІ та згідно з пунктом 62 "а", 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

- визнати нечинним і скасувати наказ УМВС України в Житомирській області від 26 січня 2015 року №17 о/с "По особовому складу" в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_3 зі служби в органах внутрішніх справ з посади інспектора з організації дорожнього руху відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Житомира, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) відповідно до вимог пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VІІ та згідно з пунктом статті 3 Закону України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VІІ та згідно з пунктом 62 "а", 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

- зобов'язати МВС України поновити капітана міліції ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ України з 26 січня 2015 року.

- стягнути у солідарному порядку з МВС України, УМВС України в Житомирській області та УДАІ УМВС України в Житомирській області на користь ОСОБА_3 середньоденне грошове забезпечення (середній заробіток) за час вимушеного прогулу з 26 січня 2015 року по день прийняття постанови судом з розрахунку 168 грн. 04 коп. за кожен робочий день (а.с.129-133).

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що його звільнення є незаконним та таким, що проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України від 16 січня 2015 року № 48 о/с "По особовому складу" в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_3 зі служби в органах внутрішніх справ з посади інспектора з організації дорожнього руху відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Житомира, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) відповідно до вимог пункту 10 частини другої статті 3 Закону України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VІІ та згідно з пунктами 62 "а", 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Визнано протиправним і скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 26 січня 2015 року № 17 о/с "По особовому складу" в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_3 зі служби в органах внутрішніх справ з посади інспектора з організації дорожнього руху відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Житомира, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області у запас Збройних Сил (із постановкою на військовий облік) відповідно до вимог пункту 10 частини другої статті 3 Закону України "Про очищення влади" від 16 вересня 2014 року № 1682-VІІ та згідно з пунктами 62 "а", 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Поновлено ОСОБА_3 в органах внутрішніх справ України з 26 січня 2015 року на посаді інспектора з організації дорожнього руху відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Житомира, підпорядкованого Управлінню Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області.

Стягнуто з Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на користь ОСОБА_3 63604 грн. 32 коп. середньоденного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 26 січня 2015 року до 12 жовтня 2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області звернулося до суду з апеляційною скаргою. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 В апеляційній скарзі зазначає, що звільнення ОСОБА_3 відбулося на підставі матеріалів, що були надані ДДАІ МВС України та УДАІ УМВС України в Житомирській області за наслідками виконання вказівки МВС про проведення перевірки законності дій працівників Державної автомобільної інспекції МВС України під час складання адміністративних матеріалів у період з 25.11.2013 року по 21.02.2014 року відносно учасників громадського об'єднання (руху) "Автомайдан".

Перевіркою проведеною УДАІ УМВС України в Житомирській області було встановлено, що позивач в січні 2014 року склав адміністративний протокол від 06.01.2014 року відносно члена ГО "Автомайдан" ОСОБА_7 про вчинення останніми адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, які містили недостовірні відомості про порушення останніми правил дорожнього руху.

За фактом складання адміністративних протоколів, в яких містились недостовірні відомості прокуратурою Житомирської області було відкрито кримінальне провадження від 11.03.2014 року № 0000012 за ч.1 ст.366 КК України.

Таким чином, апелянт вказує, що допустивши під час виконання службових обов'язків складення адміністративного протоколу відносно учасника ГО "Автомайдан", що містять недостовірну інформацію, позивач вчинив вчинок, що дискредитує звання працівника міліції, внаслідок чого його було звільнено з органів внутрішніх справ.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, з 24 жовтня 2005 року ОСОБА_3 проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах (а.с.15).

З 1 квітня 2014 року до 26 січня 2015 року працював на посаді інспектора з організації дорожнього руху відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Житомира, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області (а.с.15).

У березні 2014 року прокуратурою міста Житомира проведено перевірку в порядку нагляду за додержанням і застосуванням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення відділенням ДАІ Житомирського МВ УМВС України в області, де перебував на службі позивач.

За результатами перевірки 11 березня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості №0000012 про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, за фактом службового підроблення працівниками відділення ДАІ Житомирського МВ УМВС в Житомирській області.

Досудовим розслідування встановлено, що до УДАІ УМВС України в Житомирській області 4 січня 2014 року з УДАІ ГУ МВС України в Київській області надійшли матеріали щодо скоєння 29 грудня 2013 року водіями конкретних транспортних засобів, які зареєстровані на території Житомирської області, порушення вимог Правил дорожнього руху. Вимагалося до 15 січня 2014 року встановити осіб, які керували цими транспортними засобами, скласти відносно них протоколи про вчинення адміністративного правопорушення за порушення правил, норм і стандартів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та у подальшому направити ці матеріали до суду для розгляду та прийняття рішення згідно чинного законодавства (а.с.33).

У додаток до вказаних матеріалів був долучений «Алгоритм дій щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно осіб, які порушили ПДР», який 5 січня 2014 року був направлений засобами електронного зв'язку з Департаменту ДАІ МВС України на адресу УДАІ УМВС України в Житомирській області. Вказаним документом був передбачений чіткий порядок дій працівників підрозділів державтоінспекції при отриманні матеріалів адміністративного провадження щодо складання відповідних протоколів та їх направлення до суду для притягнення винних осіб до відповідальності (а.с.32).

Під час розгляду даних матеріалів встановлено, зокрема, що ОСОБА_3 діяв у відповідності до посадової інструкції від 22 січня 2014 року (а.с.24-26) та наданого алгоритму дій, встановив особу, якій належав вказаний транспортний засіб (а.с.34) та вжив заходів для її виклику до відділення Державтоінспекції Житомирського МВ УМВС.

За результатами розгляду вказаних матеріалів ОСОБА_3, на підставі рапортів працівників УДАІ ГУ МВС України в Київській області, 9 січня 2014 року складено протокол про вчинення ОСОБА_7 адміністративного правопорушення, в якому визначені порушення громадянином ОСОБА_7 вимог пункту 2.4 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та спрямовано адміністративні матеріали до Богунського районного суду м.Житомира для розгляду по суті (а.с.37).

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 1 квітня 2014 року провадження у справі № 295/3195/14-п про адміністративне порушення за статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_7 закрито у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.101).

Судом встановлено, що ОСОБА_7, відносно якого позивач склав протокол про адміністративне правопорушення від 9 січня 2014 року, не був притягнутий до адміністративної відповідальності, як учасник мирних акцій протесту у грудні 2013 року.

Наказом міністра МВС України від 16 січня 2015 року № 48 о/с "По особовому складу" відповідно до вимог пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України "Про очищення влади" та згідно з пунктами 62 "а", 66 Положення про походження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на військовий облік) за скоєння вчинку, що дискредитують звання рядового і начальницького складу по Управлінню МВС України в Житомирській області, зокрема, капітана міліції ОСОБА_3, інспектора з організації дорожнього руху відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Житомира, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області (а.с.21).

На виконання зазначеного наказу УМВС України в Житомирській області видано 26 січня 2015 року наказ за № 17 о/с «По особовому складу» яким оголошено наказ МВС України від 16 січня 2015 року № 48 о/с. відповідно до вимог пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-VII та згідно з пунктами 62 «а», 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу капітана міліції ОСОБА_3, інспектора з організації дорожнього руху відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Житомир, підпорядкованого УМВС України в Житомирській області (а.с.23).

Із зазначеним наказом ОСОБА_3 ознайомлений 2 лютого 2015 року (на звороті а.с.22).

У судовому засіданні з'ясовано, що фактичною підставою для звільнення позивача слугувало те, що за наслідками проведеної УДАІ УМВС України в Житомирській області перевірки законності дій працівників Державної автомобільної інспекції МВС України під час складання адміністративних матеріалів у період з 25 листопада 2013 року до 20 лютого 2014 року відносно учасників громадського об'єднання (руху) "Автомайдан" встановлено, що ОСОБА_3 9 січня 2014 року склав адміністративний протокол АБ2 № 426665, відносно члена ГО "Автомайдан" ОСОБА_7 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-2 Кодексу України про адміністративні

правопорушення, який містив недостовірні відомості про порушення вказаною особою правил дорожнього руху (а.с.37).

За наведених обставин МВС України дійшло висновку про проведення люстрації відносно позивача за критерієм, наведеним у пункті 10 частини 2 статті 3 Закону України "Про очищення влади".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції суд виходив з наступного.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначені у Законі України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII, який набрав чинності з 16 жовтня 2014 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон України № 1682-VII).

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України № 1682-VII очищення влади (люстрація), - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України № 1682-VII очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_8, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Перелік посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації) наведено у статті 2 Закону України № 1682-VII.

Частиною 3 статті 1 Закону України № 1682-VII встановлено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України № 1682-VII заборона, передбачена частиною 3 статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням: працівника правоохоронного органу, який складав та/або своєю дією сприяв складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно осіб, звільнених від кримінальної або адміністративної відповідальності відповідно до Закону України від 29 січня 2014 року №737-VII "Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань", Закону України від 21 лютого 2014 року № 743-VII "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України".

Статтею 4 Закону України від 21 лютого 2014 року № 743-VII "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України" (далі Закон України № 743-VII) передбачено звільнення від адміністративної відповідальності осіб, які були учасниками масових акцій протесту, що розпочалися 21 листопада 2013 року, за вчинення в період з 21 листопада 2013 року по день набрання чинності цим Законом включно будь-яких адміністративних правопорушень, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, за умови, що ці правопорушення пов'язані з масовими акціями протесту, у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 2 статті 5 Закону України № 743-VII виконання цього Закону в частині звільнення від адміністративної відповідальності осіб, зазначених у статті 4 цього Закону, покладається на суди.

Аналогічні норми містили положення Закону України від 29 січня 2014 року № 737-VII «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» (далі - Закон України №737-VII).

Системний аналіз положень вказаних нормативних актів дає підстави суду дійти висновку, що передбачена Законом України № 1682-VII заборона щодо перебування на посаді працівника правоохоронного органу може бути застосована до осіб при сукупності таких обставин: така особа в період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року обіймала посаду (посади) працівника правоохоронного органу, який складав та/або своєю дією сприяв складенню рапортів, протоколів про адміністративне правопорушення, повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, обвинувальних актів стосовно учасників масових акцій протесту; участь порушника в таких масових акціях протесту повинна бути встановлена та доведена; учасник масових акцій протесту повинен бути притягнутий, зокрема, до адміністративної відповідальності за дії, які вчинені ним під час таких акцій протесту та, в подальшому, повинен бути звільнений від такої відповідальності відповідно до положень Закону України № 743-VII та Закону України №737-VII; звільнення від адміністративної відповідальності має відбутись за заявою порушника згідно з рішенням суду в порядку, визначеному Законами України № 743-VII та № 737-VII.

У даному випадку, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 не був притягнутий до адміністративної відповідальності за дії, які вказані у складеному позивачем протоколі про адміністративне правопорушення, а також не був звільнений від такої відповідальності відповідно до положень Закону України № 743-VII та Закону України №737-VII.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того факту, що відповідачами - МВС України та УМВС України в Житомирській області при прийнятті оскаржуваних наказів безпідставно застосовано до позивача положення Закону України № 1682-VII та звільнено позивача із займаної посади.

У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що звільнення ОСОБА_3 відбулось на підставі висновків перевірки, а тому процедура звільнення є законною.

Суд першої інстанції у рішенні зазначає, що позивача звільнено з органів внутрішніх справ, на підставі пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України № 1682-VII без проведення перевірки передбаченої цим законом.

Проте, Закон України № 1682-VII передбачає процедуру звільнення без проведення перевірки тільки за частиною 1 статті 3 цього Закону, отже не було дотримано процедуру звільнення з органів внутрішніх справ, оскільки стосовно ОСОБА_3, відповідно до Закону України № 1682-VII, не було проведено перевірку.

До того ж, передумовою звільнення за п.66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року, є ретельне службове розслідування й таке звільнення може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача на підставі пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України № 1682-VII не може вважатися правомірним, у зв'язку з порушенням порядку звільнення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо порушення порядку звільнення позивача.

Також одним із доводів апеляційної скарги є те, що ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 травня 2015 року провадження в адміністративній справі №806/754/15 за позовом ОСОБА_3 до МВС України, УМВС України в Житомирській області, УДАІ УМВС України в Житомирській області про визнання дій протиправними, визнання нечинними і скасування наказів, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Конституційного Суду України у справі за двома конституційними поданнями Верховного Суду України та 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України від 16 вересня 2014 року №1628-VII "Про очищення влади". Апелянт вважає, що оскільки вказане рішення не було прийнято, тому підстав у поновленні провадження у справі у суду першої інстанції не виникало.

Як встановлено матеріалами справи, у судовому засіданні від 28 травня 2015 року судом першої інстанції постановлено на обговорення питання про зупинення провадження у справі № 806/754/15 до набрання законної сили судовим рішенням Конституційного Суду України у справі за двома конституційними поданнями Верховного Суду України та 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII "Про очищення влади.

Позивач проти зупинення провадження у справі заперечував.

Представник відповідачів - Міністерства внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області у судовому засіданні проти зупинення провадження у справі не заперечував.

Представник відповідача - Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області у судовому засіданні проти зупинення провадження у справі не заперечував.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про зупинення провадження у справі з тих підстав, що розгляд справи № 806/754/15 є неможливим до набрання законної сили судовим рішенням Конституційного Суду України у справі за двома конституційними поданнями Верховного Суду України та 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України від 16 вересня 2014 року №1682-VII "Про очищення влади", у зв'язку з чим суд вважає за доцільне зупинити провадження у справі.

Не погоджуючись з таким рішенням, представником позивача було заявлено клопотання про відновлення провадження по справі (а.с. 96-98). Вказане клопотання мотивоване тим, що підстав для зупинення провадження у справі у зв'язку із розглядом Конституційним Судом України конституційних подань Верховного Суду України та 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII "Про очищення влади", не існувало, оскільки не мало відношення до спірних правовідносин та жодним чином не впливає на правові висновки суду з тих причин, що Закон України "Про очищення влади" не підлягає застосуванню як підстава для звільнення позивача.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року поновлено провадження по справі, наслідком чого стало прийняття постанови від 12 жовтня 2016 року.

З даного приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 16.01.2015 року по особовому складу №48 о/с та наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 26.01.2015 року № 17 о/с відповідно до вимог пункту 10 частини 2 статті 3 Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-VII та згідно з пунктами 62 «а», 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (із постановленням на військовий облік) за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Цей наказ і є предметом оскарження у даній справі.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у даній справі до розгляду Конституційним Судом України вказаного вище конституційного провадження, суд першої інстанції виходив з того, що правова оцінка судом відносин, що виникли внаслідок прийняття рішення про звільнення позивача з посади інспектора з організації дорожнього руху відділення Державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Житомира, пов'язано з розглядом вказаної справи Конституційним Судом України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.156 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

У клопотанні про відновлення провадження представник позивача - ОСОБА_4 посилається на порушення відповідачем при прийнятті спірного наказу в тому числі і вимог Закону України "Про очищення влади" і зазначає про відсутність підстав для застосування його норм щодо позивача, адже він не входить у коло осіб, на яких поширюється ця норма.

Таким чином, предмет і підстави подання депутатів безпосередньо не пов'язані з предметом і підставами адміністративного позову ОСОБА_3, а тому підстави для зупинення провадження у справі, передбачені п.3 ч.1 ст.156 КАС України, відсутні.

Крім того, встановлюючи скорочені строки розгляду справ щодо звільнення з публічної служби, законодавець підкреслює особливу значимість цих справ та необхідність захисту порушених прав у найкоротший термін.

Як встановлено судом першої інстанції, 16 квітня 2015 року Конституційний Суд України відклав розгляд справи щодо конституційності деяких положень закону «Про очищення влади» на невизначений термін.

Суд першої інстанції, поновивши провадження у справі, надав позивачу можливість захистити свої права та інтереси, здійснити право на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді, гарантовані п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).

У справі «Беллет проти Франції» Суд зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". У своїй практиці Європейським судом з прав людини встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі «Странніков проти України», де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі «розумності строку».

Відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Також, колегія суддів зазначає, що ст.73 Закону України "Про Конституційний суд України" визначено, що Конституційний Суд України приймає рішення щодо конституційності актів, зазначених у п.1 ст.13 цього Закону. В разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, допоки Конституційним Судом України не визнано неконституційність Закону чи окремих його положень він є чинним на території України і спірні правовідносини слід вирішувати на підставі нині діючого законодавства.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сторони у справі не позбавлені права звернення до суду у разі встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (п.5 ч.1 ст.245 КАС України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач діяв протиправно, а тому у нього були відсутні підстави для звільнення ОСОБА_3 зі служби.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" жовтня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" грудня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10009

представник позивача - адвокат: Ярош Володимир Васильович, АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Міністерство внутрішніх справ України вул. Богомольця, 10,м.Київ,01024

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області Старий бульвар, 5/37,м.Житомир,10008

Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області вул. Покровська,96,м.Житомир,10031

- ,