Справа № 824/723/16-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/723/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О. П.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

13 грудня 2016 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Зайцевої Людмили Генадіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа - підприємець 18.04.2011 року за адресою : 58025, АДРЕСА_1 (а.с. 46).

На підставі положень Податкового Кодексу України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", згідно з наказом Чернівецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області № 347 від 27 липня 2016 року та направлень на перевірку від 27 липня 2016 року №№ 00650, 00651 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_4, що здійснює господарську діяльність в магазині за адресою: АДРЕСА_2, за період з 26 квітня 2014 року по 05 серпня 2016 року

За наслідками перевірки складено акт перевірки № 1830/24-12-40-16/НОМЕР_1 від 05 серпня 2016 року, який підписаний уповноваженою особою позивача та позивачем без зауважень.

В акті перевірки зазначено, що відповідно до почекової інформації РРО аналітичної підсистеми АІС «Податковий блок» встановлено, що 12 липня 2015 року о 08 год. 36 хв. через реєстратор розрахункових операцій здійснено реалізацію горілки «Перша гільдія» ємністю 0,5 л, міцністю 40 % за ціною 43,40 грн., яка є нижчою за встановлену мінімальну роздрібну ціну - 49,90 грн., та, як наслідок, порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 «Про встановлення мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв».

15 серпня 2016 року відповідачем було прийняте рішення про застосування фінансових санкцій №000040, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 10000 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернулася з адміністративним позовом до суду.

Залишаючи позов без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено обставин, які б свідчили про протиправність проведення перевірки чи порушення відповідачем норм Закону № 481/95-ВР, Порядку № 790 при прийнятті оскаржуваного рішення, а відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законом України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 16 Закону №481/95, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно з п. 41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, його територіальні органи.

Відповідно до п. п. 19-1.1.13 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи виконують, в т.ч. функцію по здійсненню ліцензування діяльності суб'єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом.

Згідно з п.п. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право, в т.ч., застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Таким чином, органи Державної фіскальної служби України та її територіальні органи є державним органом, уповноваженим перевіряти суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність у сфері обігу алкогольних та тютюнових виробів, і застосовувати фінансові санкції в разі виявлення порушень законодавства.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Функції контролюючих органів визначені статтею 19-1 ПК України.

В п. 19-1. 1 цієї статті зазначено, що контролюючі органи, зокрема, здійснюють контроль за наявністю ліцензій на провадження господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері; п.п. 19-1.1.16. здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів; п.п.19-1.1.18. організація робіт, пов'язаних із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснення контролю за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями і пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та реалізації; п.п. 19-1.1.20. забезпечення контролю за дотриманням суб'єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Відповідно до статті 1 Закон № 481/95-ВР роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування; алкогольні напої - продукти одержані шляхом спиртового бродіння цукром'ясних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирт етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, як зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних 2103 90 30 00,2106 90 згідно з УКТ ЗЕД; слабоалкогольні напої - алкогольні напої з вмістом етилового спирту від 0,5 до 8,5 відсотка об'ємних одиниць та екстрактивних речовин не більше як 14, г на 100 куб.см., виготовлені на основі водно-спиртової суміші з використанням інгредієнтів, напівфабрикатів та консервантів, насичені та ненасичені діоксином вуглецю.

Частиною 10 статті 18 Закону № 481/95-ВР Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв встановлено згідно з додатком до постанови Кабінету Міністрів України № 957 від 30 жовтня 2008 року «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі - Постанова № 957, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Постановою № 957 встановлено мінімальну роздрібну ціну за 1 літр 100-відсоткового спирту, що застосовується до 31 серпня 2015 року, в розмірі 249, 50 грн. за товар «горілку та лікеро-горілчані вироби, інші».

Відповідно до примітки першої додатку до Постанови № 957 мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших зброджених напоїв, суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п'ять зірочок та інших спиртових дистилятів і спиртних напоїв різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) та місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Так, ціна горілки міцністю 40% розлитої у ємність 0,5 літра до 31 серпня 2015 року повинна бути не меншою як 49,90 грн. (249,50 х 40 х 0,5/100 = 49,90 грн.).

Як встановлено судом з матеріалів справи, фактичною перевіркою ФОП ОСОБА_4 встановлено реалізацію 0,5 літра горілки «Перша гільдія» за ціною 43,40 грн. за 0,5 літра, що підтверджується відомостями ІС «Податковий блок» аналітичної підсистеми «чеки».

Абзацом 30 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону № 481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790 (далі - Порядок №790).

Згідно з п. п. 2, 3 Порядку № 790 за порушення, передбачені статтею 17 Закону №481/95-ВР до суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Згідно з п. 5 Порядку № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Так, колегія суддів зазначає, що органами доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів на підставі, зокрема, акту перевірки за вчинення порушень, визначених статтею 17 Закону №481/95-ВР.

На підставі вищевикладеного, оцінивши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача підстав для притягнення позивача - суб'єкта господарювання до фінансової відповідальності у вигляді штрафу за роздрібну торгівлю алкогольним напоєм (горілкою) за ціною, нижчою за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такий напій та, як наслідок, правомірність рішення про застосування фінансових санкцій від 15 серпня 2016 року №000040.

Оцінивши доводи апеляційної скарги позивача про застосування до спірних правовідносин судом першої інстанції положень постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 426, якою внесено зміни до Постанови № 957, яка втратила чинність, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року у справі № 826/17459/15 постанову Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 426 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957" визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року у справі № 826/17459/15 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 червня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2016 року у справі №826/17459/15 також залишено без змін.

Колегія суддів зазначає, що у разі визнання судом незаконним та нечинним нормативно-правовий акт, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, такий акт втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 08 грудня 2009 року у справі № 21-1573во09.

З урахуванням наведеного, колегія суддів виходить з того, що станом на день вчинення позивачем порушення - продаж пляшки горілки за ціною нижчою за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, постанова Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 426 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957" була чинною, оскільки рішення про визнання її незаконною та нечинною набрало законної сили 11 лютого 2016 року.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги позивача щодо відсутності у відповідача підстав для урахування під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_4 «почекової інформації», колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до пп. 83.1.2 п. 83.1 ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є податкова інформація.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Судом встановлено, що почекову інформацію РРО фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 отримано з аналітичної системи АІС «Податковий блок», яка використовується для виконання покладених на контролюючі органи функцій і завдань.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, оцінивши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що рішення про застування фінансових санкцій прийнято на підставі, у спосіб та у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2016 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 23 грудня 2016 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.