Справа № 808/8169/13-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Київ К/800/62795/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
СуддівМороз Л.Л.
Стрелець Т.Г.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом Державної фінансової інспекції (далі - ДФІ) в Запорізькій області до Державної екологічної інспекції у Запорізькій області про зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ДФІ в Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ДФІ в Запорізькій області в Запорізькому окружному адміністративному суді пред'явила позов до Державної екологічної інспекції у Запорізькій області про зобов'язання вчинити певні дії.

Просила зобов'язати відповідача виконати в повному обсязі пункт 2 обов'язкових вимог ДФІ в Запорізькій області від 25 квітня 2013 року

№ 08-07-14-14/3319 та усунути порушення, виявлені в ході ревізії на загальну суму 18 880,00 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Зобов'язано Державну екологічну інспекцію у Запорізькій області виконати пункт 2 обов'язкової вимоги ДФІ в Запорізькій області від 25 квітня 2013 року № 08-07-14-14/3319.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Запорізькій області задоволено частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року скасовано та прийнято нову про відмову у задоволенні позовних вимог ДФІ в Запорізькій області.

У касаційній скарзі ДФІ в Запорізькій області вказує на те, що рішення судом апеляційної інстанції прийняте з порушенням вимог матеріального та процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що уповноваженими працівниками ДФІ в Запорізькій області була проведена ревізія фінансово-господарської діяльності Державної екологічної інспекції у Запорізькій області за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2012 року, за результатами якої складено акт від 19 березня 2013 року № 07-21/3.

Ревізією надання відповідачем платних послуг ПАТ "Запоріжкокс" з визначення радіаційного стану об'єктів та вантажів встановлено, що за договором від 22 грудня 2010 року № 2749/541, укладеним з порушенням Розмірів плати за надання послуг територіальними органами Міністерства екології та природних ресурсів України, затверджених наказом Міністерства екології та природних ресурсів України і Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції України від 15 березня 2002 року № 110/73 та наказу відповідача від 17 листопада 2010 року № 971 щодо умов укладання договорів, Інспекцією в ІІ півріччі 2011 року по КПКВ 2405010 "Керівництво та управління у сфері екологічного контролю" надавались послуги за заниженою вартістю, внаслідок чого недоотримані власні надходження на загальну суму

18 880,00 грн.

На підставі акту ревізії ДФІ в Запорізькій області винесено Вимогу від 25 квітня 2013 року № 08-07-14-14/3319, у пункті 2 якої зазначено, що позивачу до 24 травня 2013 року необхідно:

- в повному обсязі відшкодувати Інспекції збитки у сумі 18 880,00 грн. у тому числі за рахунок осіб, винних у недоотримані коштів від надання Інспекцією платних послуг екологічного характеру, шкоду у сумі 18 880,00 грн. у порядку та розмірі, встановленому статтею 1166 Цивільного кодексу України;

- кошти в сумі 18 880,00 грн., у зв'язку із ліквідацією Державної екологічної інспекції в Запорізькій області, правонаступником якої є Державна екологічна інспекція у Запорізькій області (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2011 року № 995), та відсутності у правонаступника бюджетних призначень по спеціальному фонду, відповідно до частини другої статті 57 Бюджетного кодексу України перерахувати до Державного бюджету.

Враховуючи те, що відповідач не виконав в добровільному порядку пункт 2 вказаної Вимоги, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов ДФІ в Запорізькій області суд першої інстанції виходив з того, що в порушення приписів постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2001 року № 1430 та Порядку надання платних послуг екологічного характеру територіальними органами Міністерства екології та природних ресурсів України, відповідачем у договорі, укладеному з ПАТ "Запоріжкокс" була вказана вартість визначення радіаційного стану партії вантажу у розмірі 80,00 грн. без податку на додану вартість. Вимога від 25 квітня 2013 року № 08-07-14-14/3319 оскаржена не була та була отримана відповідачем, тому у відповідності до приписів частини другої статті 15 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю" законна вимога органу державного фінансового контролю підлягає обов'язковому виконанню.

Скасовуючи таке рішення та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд, виходив з виходив з невідповідності обраного позивачем способу захисту інтересів держави вимогам законодавства.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року

№ 499/2011 (далі - Положення), визначено, що Держфінінспекція є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах або міжрайонні, об'єднані в районах та містах територіальні органи, головних інспекторів у районах та містах (пункт 7 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція має право в установленому порядку, зокрема: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підпункт 15); у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підпункт 18); при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України (підпункт 21).

Положенням встановлено, що Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб і, у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, має право звернутися до суду в інтересах держави.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного і місцевих бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства має право пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 15 квітня 2014 року у справі № 21-40а14.

Як убачається зі змісту позовної заяви, орган державного фінансового контролю просить суд зобов'язати відповідача виконати пункт 2 вимоги ДФІ в Запорізькій області, який вказує на виявлені збитки.

У той же час, зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом уповноваженого органу до особи, якою заподіяно такі збитки, а також виходячи з того, що правильність обчислення таких збитків має перевірятися судом, що розглядає позов про стягнення, колегія суддів, зважаючи на принцип обов'язковості судового рішення, виходячи із суб'єктного складу спірних правовідносин та завдань адміністративного судочинства, вказує на відсутність підстав для вжиття заходів судового захисту інтересів держави у спосіб, заявлений позивачем за вказаним позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судом апеляційної інстанції дана вірно, порушень норм матеріального чи процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без зміни, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Запорізькій області залишити без задоволення, а оскаржувану постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року в адміністративній справі за позовом Державної фінансової інспекції в Запорізькій області до Державної екологічної інспекції у Запорізькій області про зобов'язання вчинити певні дії - без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.