Справа № 326/1422/16-а
Суддя: Стріжакова Т. В.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 326/1422/16-а. р.
Провадження № 2-а/326/40/2016
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого Стріжакової Т.В.

за участю секретаря Назарової А.Г.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Приморську адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області (далі УПФУ) про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивував тим, що 25.03.2014 йому виповнилося 60 років, тобто він досяг пенсійного віку. 17.09.2015 він звернувся до УПФУ з метою нарахування та отримання пенсії за віком, однак виявилося, що оскільки він втратив трудову книжку, пенсійний стаж необхідно підтверджувати шляхом отримання з підприємств, де він працював, підтверджень щодо стажу роботи та заробітку (не менше 15 років згідно з ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»). Відповідач на запити до підприємств, де він працював, отримав підтвердження стажу:

-1) рибколгосп «Сини моря» Якимівського району Запорізької області з 22.07.1977 по 31.12.1980 3 роки 3 місяці 24 дні; 2) рибколгосп «Ударники моря» Приморського району Запорізької області з 11.12.1985 по 10.05.1990 2 роки 6 місяців 10 днів (стаж зарахований згідно відпрацьованих вихододнів, так як інформація про встановлений мінімум вихододнів відсутня); 3) ПМЦ №131 Приморського району Запорізької області 7 місяців 19 днів.

Загальний стаж складає 10 років 8 місяців 19 днів.

З 16.03.1981 по 15.11.1985 згідно з вироком суду він відбував покарання в ОСОБА_5 виправній колонії №83 Арбузівського району Миколаївської області, там він працював. Але цей період відповідач не зарахував до стажу роботи для призначення пенсії, посилаючись на відсутність сплати внесків на соціальне страхування за цей період, про що видав йому письмову відмову від 25.09.2015.

На запит адвоката ОСОБА_5 виправна колонія УДПС України в Миколаївській області відповіла, що утримань до Пенсійного Фонду України із заробітної плати ОСОБА_3 не проводилось у зв`язку з тим, що підстав для відрахувань не було. ЗУ «Про пенсійне забезпечення», який передбачав відрахування, був прийнятий 05.11.1991, тобто пізніше відбування ним покарання.

Вважає відмову протиправною, виходячи з наступного.

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються періоди, коли особа не підлягала загальнообовязковому соціальному страхуванню. Згідно з довідкою від 25.05.2015 №174 ОСОБА_5 виправної колонії УДПС України в Миколаївській області, він працював з квітня 1981р. по вересень 1985р.; заробітна плата, яка враховується при обчислені пенсії, склала 0,007817 грн. Страхові внески до УПФУ не відраховувались.

Але в період відбуття ним покарання сплата страхових внесків не була передбачена діючим на той час законодавством, а тому йому не може бути відмовлено у зарахуванні цього періоду до загального трудового стажу роботи, необхідного для призначення пенсії, лише з підстав не перерахування виправною установою таких коштів з нарахованої заробітної плати.

Крім того, ст.50 ВТК України, яка діяла на час відбування ним покарання, передбачалося, що час роботи засуджених у період відбування покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується. Проте ч.4 ст.122 КВК України, що з 01.01.2004 діяв (на час його звернення до відповідача), передбачено, що час роботи таких засуджених зараховується у стаж роботи для призначення трудової пенсії.

На підставі ст.ст.19,22,46 Конституції просив: 1) визнати неправомірними дії УПФУ щодо відмови в зарахуванні йому періоду роботи під час відбуття покарання у ОСОБА_5 виправній колонії №83 Арбузівського району Миколаївської області з 16.03.1981 по 15.11.1985; 2) зобовязати УПФУ включити до його загального трудового стажу період роботи в ОСОБА_5 виправній колонії №83 Арбузівського району Миколаївської області під час відбуття покарання у вигляді позбавлення волі період з 16.03.1981 по 15.11.1985 роки (а.с.2-3).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 дала пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позов, просила позов задовольнити в повному обсязі..

Представник відповідача ОСОБА_2 пояснила, що згідно з наданими позивачем документами загальний стаж роботи ОСОБА_3 складає 10 років 8 місяців 19 днів. Зарахування до стажу роботи періоду його роботи під час відбуття покарання у ОСОБА_6 виправній колонії №83 з 16.03.1981 по 15.11.1985 не можливе. Відповідно до ст.24 ЗУ„Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування №1058 страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період роботи позивача в колонії був до впровадження системи персоніфікованого обліку. Також під час відбування покарання позивача до 01.01.2004 діяв Виправно-трудовий кодекс від 23.12.1970, який втратив чинність з 01.01.2004, ст.50 його передбачено, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі. Питання зарахування до страхового стажу роботи вязнів за період до 01.01.2004 регулюється пунктом «а» ст.56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де чітко вказано, що до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота вязнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Таким чином, до 01.01.2004 робота засуджених зараховується до страхового стажу згідно з пунктом а ст. 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» за умови сплати страхових внесків, що становлять 33,3% від середньомісячного заробітку (доходу) працівника відповідної галузі народного господарства на час призначення пенсії за кожний місяць роботи, зазначений заявником. Вказана норма визначена постановою Верховної ради України від 17.06.1993р. №3290-ХІІ Про порядок введення в дію Закону України "Про внесення змін і доповнень до ЗУ "Про пенсійне забезпечення". Тому зарахування до страхового стажу роботи під час перебування громадянина в місцях позбавлення волі можливе у разі сплати ним страхових внесків до Пенсійного фонду України. Просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, судом фактично встановлено, що згідно з довідкою ОСОБА_6 виправної колонії № 83 в Миколаївській області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно відбував покарання в Арбузинській ВК № 83 Арбузинського району Миколаївської області з 16.03.1981 по 15.11.1985. Звільнений був 15.11.1985 за відбуттям строку покарання (а.с.10).

ОСОБА_6 виправної колонії № 83 в Миколаївській області від 27.10.2015 повідомлено, що утримання до Пенсійного Фонду із заробітної плати ОСОБА_3 за період з 1981 року по 1985 рік не проводилось в зв`язку з тим, що підстав для відрахувань не було. ЗУ «Про Пенсійне забезпечення» прийнятий 05.11.1991 згідно з постановою ВР України (а.с.11).

Згідно з довідкою ОСОБА_6 виправної колонії в Миколаївській області від 02.09.2014 № 83 ОСОБА_3 отримував заробітну плату за період з 1981 року по 1985 рік, заробіток, який враховується при обчисленні пенсії, склав 0,0551943 грн. (а.с.12).

УПФУ в Приморському районі листом від 05.10.2016 повідомив ОСОБА_3 про те, що зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії період відбування покарання в ОСОБА_6 виправній колонії № 83 Миколаївської області не має законних підстав у зв`язку з відсутністю внесків на соціальне страхування за цей період. Загальний стаж роботи згідно наявних документів складає 10 років 8 місяців 19 днів. Тому призначити пенсію за віком не має підстав (а.с.8).

Згідно з довідкою УПФУ станом на 28.10.2016 дані персоніфікованого обліку про нарахування заробітної плати та стаж роботи на застраховану особу ОСОБА_3, код ІПН НОМЕР_1, за період з січня 2000 по вересень 2016 в Реєстрі застрахованих осіб відсутні (а.с.25).

Перевіряючи обґрунтованість доводів позивача щодо незаконності дій відповідача при прийнятті рішення про відмову у зарахуванні зазначеного періоду роботи позивача в місцях позбавлення волі до трудового стажу, та доводи відповідача, якими обґрунтовуються заперечення проти позову, суд дійшов до наступного.

Відповідно ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що позивач відбув покарання у виправній колонії в період з 16.03.1981 по 15.11.1985, звільнений був 15.11.1985 за відбуттям строку покарання, умови відбуття ним цього покарання були визначені ВТК України від 23.12.1970 року.

Відповідно до ч.6 ст.50 Виправно-трудового кодексу України (в редакції, що діяла на час відбування покарання позивачем та зупинив свою дію з 01.01.2004) час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, крім випадків, спеціально передбачених у законі.

Тобто, саме ця норма діяла та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зокрема зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків , період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Судом встановлено, що доказів того, що період відбування позивачем ОСОБА_3 покарання в ОСОБА_6 виправній колонії № 83 в Миколаївській області з 16.03.1981 по 15.11.1985 був зарахований до трудового стажу у спеціальному передбаченому законом випадку суду не надано. В листі ОСОБА_6 виправної колонії від 27.10.2015 вказано, що утримання до Пенсійного Фонду із заробітної плати ОСОБА_3 за період з 1981 року по 1985 рік не проводилось.

Статтею 122 Кримінально-виконавчого кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року зазначено, що час роботи засудженого у період відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі зараховується до стажу роботи для призначення трудової пенсії після звільнення, за умови оплати ним страхових внесків до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, передбачених законодавством.

Приймаючи до уваги, що в період роботи позивача протягом 4 років під час відбування ним кримінального покарання у виді позбавлення волі в ОСОБА_6 виправній колонії № 83 Арбузинського району Миколаївської області з 16.03.1081 по 15.11.1985 діяв Виправно-трудовий кодекс України, прийнятий Верховною Радою УРСР 23.12.1970 за №3325-VІІ, статтею 50 якого однозначно було установлено, що час роботи засуджених у період відбування ними покарання у вигляді позбавлення волі до трудового стажу не зараховується, що статтею 122 Кримінально-виконавчого кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року установлено, що час роботи засудженого у період відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі зараховується до стажу роботи для призначення трудової пенсії після звільнення, за умови оплати ним страхових внесків до Пенсійного фонду України в порядку і розмірах, передбачених законодавством, що статтею 56 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», який набрав чинності з 01.01.1992 р., установлено, що до стажу роботи зараховується робота в'язнів за умови сплати страхових внесків, що передбачені законом страхові внески з заробітної плати позивача не утримувалися, оскільки в період відбування покарання позивачем такого виду утримань із зарплати не передбачалося, що, згідно ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, яким і не передбачено було зарахування роботи в місцях позбавлення волі до стажу роботи, який надає право на пенсію, суд доходить висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст.94 КАС України, абз. 2, п/п 1, п.3, ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до яких судові витрати в виді судового збору в розмірі 551,20 грн., понесені позивачем (а.с.1), розподілу не підлягають.

Керуючисьч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.6 ст.50 Виправно-трудового кодексу України, ст.122 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст.ст.2,8,9,10,69-71,79, 86,87,94, 98,99,100,102,104,105,158-163,185,186,254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - відмовити за безпідставністю.

Постанова постановлена в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 22 грудня 2016 року.

Постанова буде виготовлена в повному обсязі 26 грудня 2016 року.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст.185-187 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: підпис ОСОБА_7

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

22.12.2016