Справа № 817/1560/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2016 р.Р і в н е 817/1560/16

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не прибув,

відповідача: представник не прибув,

третьої особи на стороні відповідача: представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання протиправним та скасування висновку
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправним та скасування висновку про результати перевірки достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" №12153/17-16-13-06-09 від 21.09.2016 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснив суду на їх обґрунтування, що оспорюваним висновком встановлено недостовірність відомостей, вказаних позивачем у своїй декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, зокрема в частині невідповідності вартості майна, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади", а саме квартири за адресою: вул. Й.Драганчука, 4, 83, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел. Позивач вважає оспорюваний висновок безпідставним та незаконним, зазначає, що при проведенні перевірки було порушено її процедуру, не досліджено усіх необхідних документів та не з'ясовано усіх обставин, що мали значення. Зокрема, представник позивача посилається на ту обставину, що кошти на придбання квартири були отримані ним від батька, а також заощаджені від доходів на попередньому місці роботи та збільшені за рахунок валютних курсових різниць. Просить позов задовольнити повністю.

У судове засідання 22.12.2016 року позивач та його представник не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, пояснив суду на обґрунтування своїх заперечень, що перевіркою достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", проведеною відносно позивача, встановлено, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб України загальна сума доходів позивача, як декларанта, та членів його сім'ї за період І квартал 1998 року - ІІІ квартал 2006 року складає 167910,57 грн., в той час як вартість придбаної квартири за адресою: вул. Й.Драганчука, 4, 83, становить 206262,63 грн. Відтак, представник відповідача наголошує на недостовірності відомостей, вказаних позивачем у своїй декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, що стало підставою для складення за наслідками перевірки висновку №12153/17-16-13-06-09 від 21.09.2016 року. Представник відповідача вважає оспорюваний висновок правомірним, обґрунтованим і таким, що відповідає закону. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У судове засідання 22.12.2016 року представник відповідача не прибула, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача пояснень не надала, в судове засідання 22.12.2016 року не прибула, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у ній доказів та без проведення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в силу вимог статті 41 КАС України.

Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2, починаючи з 04.06.2002 року працював в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Рівне, з 01.04.2016 року - в Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області.

Зокрема, з 20.04.2007 року позивач перебував на посаді головного спеціаліста відділу персоніфікованого обліку, інформаційних систем та мереж Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, з 10.02.2014 року на посаді головного спеціаліста відділу надходження, прогнозування платежів та обліку застрахованих осіб Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, з 16.07.2015 року на посаді головного спеціаліста відділу ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, з 01.04.2016 року на посаді головного спеціаліста відділу ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (а.с. 21-23).

16.07.2015 року ОСОБА_2 подав на ім'я начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне заяву про проведення перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", до якої додав копію своєї декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік (а.с. 67-72).

На запит про надання інформації Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 14.07.2016 року №9142/17-16-13-06-09 ОСОБА_1 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області надано листом від 21.07.2016 року №4952/13 копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру ОСОБА_2 за 2004-2006 роки (а.с. 79-83).

Крім того, ОСОБА_2 надав на ім'я начальника Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області пояснення до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік (а.с. 84-85).

Листом від 21.09.2016 року №12154/17-16-17-03-09 Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області надіслала до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області висновок, складений відносно ОСОБА_2, про результати перевірки достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" №12153/17-16-13-06-09 від 21.09.2016 року (а.с. 14-16, 86-88).

На запит Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 26.09.2016 року №7315/13 Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області листом від 06.10.2016 року №12810/17-16-13-06-09 уточнила інформацію, наведену у висновку про результати перевірки достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" №12153/17-16-13-06-09 від 21.09.2016 року (а.с. 89-90).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року №1682-VII (надалі - Закон України №1682-VII), очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України №1682-VII, очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах:

верховенства права та законності;

відкритості, прозорості та публічності;

презумпції невинуватості;

індивідуальної відповідальності;

гарантування права на захист.

Частиною 3 статті 1 Закону України №1682-VII передбачено, що протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Пунктом 10 частини 1 статті 3 Закону України №1682-VII визначено, що заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Частиною 8 статті 3 Закону України №1682-VII встановлено, що заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

За приписами частини 1 статті 4 Закону України №1682-VII, особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

В силу приписів пункту 2 частини 5 статті 5 Закону України №1682-VII, перевірці підлягає достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, є підставою для застосування заборони лише з урахуванням обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Як вбачається з оспорюваного висновку, в основу його прийняття покладено твердження відповідача щодо встановлення під час перевірки недостовірності відомостей, зазначених у пункті 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", вказаних у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, яке полягало у тому, що загальна сума доходів декларанта та членів його сім'ї за І квартал 1998 року - ІІІ квартал 2006 року, що склала 167910,57 грн., є недостатньою для придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої становить 206262,00 грн. та про невідповідність вартості даного майна наявній податковій інформації про доходи, отримані позивачем із законних джерел

Процедура проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1 - 11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" визначена Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.11.2014 року №1100, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04.11.2014 року за №1385/26162 (надалі - Порядок №1100).

Відповідно до п. 2 Порядку №1100, перевірки проводяться апаратом Державної фіскальної служби України, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Згідно з п. 3 Порядку №1100, перевірка включає такі стадії:

1)отримання від керівника відповідного органу запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2)одержання у разі необхідності від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки (послужного списку) особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3)проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4)повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5)одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6)підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Пунктом 4 Порядку №1100 визначено, що при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Абзацами 6-10 пункту 6 Порядку №1100 передбачено, що отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел. Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації. Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел. Про встановлення недостовірності відомостей, які підлягали перевірці згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказується у висновку про результати перевірки у разі, якщо вартість майна (майнових прав), набутого (набутих) особою, стосовно якої проводилася перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Пунктом 12 Порядку №1100 передбачено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Судом досліджено, що 21.09.2005 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Рівнеміськбуд" укладено договір №б/н, предметом якого стало фінансування будівництва житла за рахунок власних та кредитних коштів у спосіб пайової участі в будівництві житлового будинку на земельній ділянці, що розташована у місті Рівне по вул. Тракторна, 4 (пункт 1.1), шляхом перерахування коштів наступним чином: І - 46500,00 грн. (вересень 2005 року); ІІ - 54258,75 грн. (січень 2006 року); ІІІ - 20000,00 грн. (березень 2006 року); IV - 48000,00 грн. (червень 2006 року); V - 48230,00 грн. (жовтень 2006 року) (пункт 4.1) (а.с. 17-19, 73-74, 78).

Згідно умов додаткового договору від 14.07.2008 року ОСОБА_2 фактично сплатив кошти у сумі 206262,00 грн. (а.с. 75).

При цьому, як зазначено в оспорюваному висновку, загальна сума доходів позивача та членів його сім'ї за І квартал 1998 року - ІІІ квартал 2006 року складає 167910,57 грн., в тому числі: 42380,40 грн. доходу у вигляді заробітної плати декларанта; 4330,17 грн. доходу дружини декларанта - ОСОБА_4; 121200,00 грн. доходу від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2005 року, укладеного з ОСОБА_5 (а.с. 20, 76-77, 81-83).

Позивач у своїх поясненнях до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказав, що розрахунок за придбану квартиру проводив з власних заощаджень та заощаджень свого батька - ОСОБА_6, який також позичив йому кошти в сумі 30000,00 грн., що підтверджується розпискою від 25.08.2005 року, яку додано до пояснень (а.с. 84-85, 95).

Зі змісту оспорюваного висновку слідує, що його прийнято з урахуванням пояснень, наданих позивачем, проте, останні не взято до уваги, оскільки батько декларанта у декларації як член сім'ї не вказувався, а інформація про оформлення офіційної позики або кредиту в фінансових офіційних або ліцензійних установах держави відсутня.

Суд не бере до уваги наведені доводи відповідача з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частинами 1-2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Позиція аналогічного характеру наведена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 року по справі №6-1967цс15.

Розписка, долучена позивачем до пояснень до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік відповідає зазначеним умовам, а тому є належним підтвердженням факту передачі позивачу коштів у сумі 30000,00 грн.

Та обставина, що батько позивача не був зазначений у його деклараціях як член сім'ї, на думку суду, не має значення при вирішенні даного питання, оскільки жодним чином не впливає на можливість отримання від нього коштів.

Крім того, судом враховується, що у відповідності до записів у трудовій книжці та довідки від 01.11.2016 року №742, ОСОБА_2 з 26.02.1996 року працював лаборантом кафедри інженерної геодезії Української державної академії водного господарства, за час роботи на якій отримав дохід у сумі 1495,07 грн. (а.с. 96).

Також, у судове засідання представником позивача було надано розписку від 29.09.2009 року на суму 20000,00 грн., які ОСОБА_2 позичив у матері ОСОБА_7 (а.с. 94).

З огляду на наведене висновки відповідача про недостовірність відомостей, зазначених у пункті 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади", вказаних у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік позивача не знаходять свого підтвердження наявними у матеріалах справи доказами, а відтак є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, оспорюваний висновок про результати перевірки достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" №12153/17-16-13-06-09 від 21.09.2016 року не відповідає критеріям правомірності та підлягає скасуванню судом, а позовні вимоги слід задовольнити повністю.

За приписами статті 94 КАС України, судові витрати присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати висновок Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про результати перевірки достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" №12153/17-16-13-06-09 від 21.09.2016 року, складений відносно ОСОБА_2.

Присудити на користь позивача - ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.