Справа № 2а-962/2011
Суддя: Гулид Р. М.
Дата ухвалення: 2011-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 2а-962/2011
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2011

Суддя Перемишлянського районного суду Львівської області Р. М. Гулид

розглянувши в письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області про зобовязання до вчинення дій щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії «дитині війни»

В С Т А Н О В И В :

26.05.2011 року позивач звернувся до суду з даним позовом, позовні вимоги обґрунтовує тим, що має статус „дитини війни, перебуває на обліку у відповідача та відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір виплаченого їй підвищення до пенсії не відповідає розміру, встановленому цим законом. Просить зобовязати відповідача здійснити перерахунок і виплату підвищення до пенсії як дитині війни з 01.01.2010р. по момент винесення рішення судом.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, а справу слухати без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав письмове заперечення на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки немає підстав для доплати іншого розміру допомоги. Так, законодавцем не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог Закону України Про соціальний захист дітей війни, не визначено як саме обчислювати розмір соціальної допомоги та за рахунок яких коштів і джерел її виплачувати. Вважає, що здійснений позивачем розрахунок доплати не може братися до уваги, оскільки такий не ґрунтується на чинному законодавстві. Також вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду. Подав заяву про слухання справи за його відсутності.

Оскільки сторони заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ч.3 ст.122 КАС України.

Дослідивши подані сторонами документи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Позивач народився 27.07.1944 року, має статус Дитини війни, перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Перемишлянському районі, якому з 01.01.2006р. щомісячно нараховувалось та виплачувалось підвищення до пенсії як дитині війни у розмірах, визначених Законами України Про державні бюджети на 2006-2008 роки, а з 22.05.2008р. по 28.02.2011р. у розмірах, визначених п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Згідно ст.7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до положень ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України Про державний бюджет України на 2008р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, текст ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір підвищення пенсії склав 10% від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. визнано неконституційним положення Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік щодо викладення положень ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в новій редакції.

Враховуючи преюдиціальне значення рішення Конституційного Суду України для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статті зазначеного Закону, що визнані неконституційними, суд приходить до висновку про обов'язок відповідача перерахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії у розмірі, встановленому статтею 6 Закону № 2195-IV від 18.11 2004 р.

У 2010 році дія ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни не призупинялася, а застосування відповідачем положень Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року щодо визначення розміру підвищення до пенсії є безпідставним, оскільки розмір підвищення до пенсії визначений Законом України Про соціальний захист дітей війни, який має вищу юридичну силу, ніж Постанова КМ України.

З матеріалів справи та письмових заперечень відповідача вбачається, що відповідач будь-яких дій, повязаних з перерахунком пенсії позивачу в частині її підвищення відповідно до положень ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, у період з 01.01.2010р. по 31.08.2011р. не здійснював, а також не проводив таку виплату. За таких обставин суд вважає, що відповідач припустився бездіяльності щодо своєчасного перерахунку та виплати пенсії в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Суд не може взяти до уваги посилання відповідача на те, що положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз.1 ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" установлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, установлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Отже, вихідним критерієм обчислення розміру підвищення до пенсії, виплат допомоги дітям війни відповідно до ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" є розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до вище наведеного суд приходить до висновку, що при нарахуванні та виплаті позивачу підвищення до пенсії як дитині війни підлягає застосуванню мінімальна пенсія за віком встановлена ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Доводи відповідача, викладені у запереченнях проти позову, не можуть бути прийняті до уваги та бути підставою для відмови в задоволенні вимог позивача, оскільки особливий статус дітей війни та обумовлені цим Законом державні соціальні гарантії дітям війни, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно Положення про Пенсійний фонд України від 01.03.2002р., Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, на який покладено обов'язок щодо: призначення пенсії; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження через його територіальні управління у районах, містах і районах у містах, які є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно головним управлінням цього фонду в областях, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням забезпечення призначення та виплати пенсії.

Отже, обов'язок по нарахуванню та виплаті підвищення до пенсії дітям війни, яке передбачено Законом України "Про соціальний захист дітей війни", покладено саме на органи Пенсійного фонду України, яким в даному випадку являється управління ПФУ у Перемишлянському районі, яким не було вчинено жодної дії для нарахування та виплати цих коштів.

Відповідачем всупереч ч.2 ст.71 КАС України, не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Оскільки стосовно не нарахованих пенсій ніякими нормативно-правовими актами, крім КАС України, не визначено строк звернення до суду, то під час вирішення спорів, які виникають із вказаних правовідносин слід застосувати шестимісячний строк звернення до суду.

Позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки звернувся з позовом лише 26.05.2011р. Посилання позивача на те, що йому стало відомо про факт порушення його прав лише після висвітлення зазначених подій у пресі є необґрунтованим, оскільки рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007р. було опубліковане у «Віснику Конституційного Суду України» на «Офіційному віснику України» 27.07.2007р.

Позивачем не надано доказів того, що ним був пропущений строк для звернення до суду з поважних причин. Тому, з огляду на наведене, в задоволенні вимог в частині виплат з 01.01. 2010р. по 25.11.2010р. слід відмовити.

За таких обставин суд приходить до переконання про підставність позовних вимог позивача щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії як дитині війни, починаючи з 26 листопада 2010р. у розмірі, встановленому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з врахуванням раніше проведених виплат. В решті позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 22 Конституції України, Законами України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та Про соціальний захист дітей війни, Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року, ст.ст.2,11,71, 99, 100,122, 158-163, 185-186,254 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімального розміру пенсії за віком, передбаченої ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, починаючи з 26 листопада 2010 року, з врахуванням ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та виплачених раніше сум.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського адміністративного апеляційного суду через Перемишлянський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_3