Справа № 692/469/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 692/469/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Дубенець М.І.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Кузьмишиної О.М., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області про визнання рішення щодо відмови в перерахунку пенсії незаконним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі, у якому, з урахуванням заяви від 24.10.2016, просив: визнати незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області щодо відмови йому в перерахунку пенсії, викладене в листі від 12.05.2016 № 2164/03 та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області провести йому перерахунок пенсії згідно з довідкою прокуратури Черкаської області № 18/31-16вих16 від 11.04.2016 про заробітну плату, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 № 358/95ВР у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663/111), що діяла станом на дату призначення йому пенсії, з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку, з 01.01.2016 без обмеження граничного розміру пенсії, перерахувавши її на його особистий пенсійний рахунок. Стягнути на його користь судові витрати.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним рішення управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії, викладене в листі від 12.05.2016 року №2164/03. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії згідно з довідкою прокуратури Черкаської області № 18/31-16вих16 від 11.04.2016 про заробітну плату, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 № 358/95ВР у редакції Закону України від 12.07.2001 № 2663/111), що діяла станом на дату призначення йому пенсії, з розрахунку 90 % від суми місячного заробітку, з 01 травня 2016 року без обмеження граничного розміру пенсії. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений останнім під час розгляду справи у суді в розмірі 551,20 грн.

Відповідач із таким рішенням не погодився, у поданій ним апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача, при цьому вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Вирішуючи спір, суд попередньої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області, з 01.06.2002 йому призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України 5 листопада 1991 року N 1789-XII «Про прокуратуру» у розмірі 90% від суми заробітної плати.

04.05.2016 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок розміру раніше призначеної йому пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівника прокуратури відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів". До заяви було додано довідку прокуратури Черкаської області від 29.03.2016 № 18/21 вих. 16.

Листом від 12.05.2016 № 2164/03 відповідач повідомив позивача про відмову у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що з 01.04.2015 набрав чинності Закон України від 02.03.2015 за № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначено зокрема відповідно до Закону України "Про прокуратуру", а отже, за висновком відповідача, пенсії в порядку та на умовах визначених названим законом, не призначаються, а раніше призначені - не перераховуються.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач має право на перерахунок пенсії за вислугою років у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим прокурорам, а отже відмова управління ПФУ позивачеві у здійсненні перерахунку пенсії є протиправною.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно із ч. 13 ст. 50-1 вказаного Закону, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

В подальшому до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011 року внесено зміни, зокрема до вказаної статті внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Разом з цим, як встановлено п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам, що регулювався частиною 17 ст. 50-1 Закону № 1789 та в подальшому ч.21 цієї ж статті, у зв'язку з прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали.

15.07.2015 набрав чинності Закон України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", відповідно до пп. 1 п. 3 розділу XII "Прикінцеві положення" якого норми Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру", які регулювали, зокрема, питання перерахунку пенсії, втратили чинність.

Пенсійне забезпечення працівників прокуратури станом на час звернення позивача до пенсійного органу врегульовано ст. 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", за правилами ч. 13 та 20 якої пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Кабінетом Міністрів України на виконання вимог наведеної норми не було визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Відсутність затверджених Кабінетом Міністрів України порядку та умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення "Кечко проти України" від 08.11.2005, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Згідно положень частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014, за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Відповідач, мотивуючи власні доводи щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії позивача посилається на п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", згідно із яким у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Однак, такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки положення зазначеної правової норми поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не щодо її перерахунку.

Водночас, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені зміни Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" стосуються порядку призначення пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10.12.2013 (№ 21-348а13) та від 06.10.2015 (№21-2432/15).

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери (далі - Постанова № 1013).

Відповідно до п. 3 ч. 1 Постанови 1013 у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців (крім військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), розміри яких затверджено, в тому числі, постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 р. № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Поряд із цим, з аналізу положень частин 4 та 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підставою для перерахунку пенсії позивачу, є подання до органу Пенсійного фонду України відповідної заяви з усіма необхідними документами. Виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов'язане із фактом звернення особи за таким перерахунком.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок його пенсії 04.05.2016.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію, згідно з довідкою прокуратури Черкаської області № 18/31-16вих16 від 11.04.2016 про заробітну плату, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, яка діяла на час призначення пенсії, з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, починаючи з 01 травня 2016 року.

Щодо вимог позивача про виплату пенсії без обмеження розміром, колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ внесено зміни до частини п'ятнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни Законом N911-VIII від 24.12.2015. Так, вказану статтю доповнено реченням наступного змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно зокрема до Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати 10740 гривень».

При цьому, норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії на даний час є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами, отже, законних підстав для виплати пенсії в більшому, ніж обмежено, розмірі немає. Отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, прийнявши рішення у цій частині із порушенням норм матеріального права.

Згідно із п. 1 ч.1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, проте із помилковим застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а постанова - зміні.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Драбівському районі Черкаської області про визнання рішення щодо відмови в перерахунку пенсії незаконним - задовольнити частково.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2016 року змінити, виключивши із третього абзацу резолютивної частини словосполучення «без обмеження граничного розміру пенсії».

Доповнити резолютивну частину постанови після третього абзацу новим абзацом такого змісту: «Відмовити у задоволенні решти позовних вимог».

В іншій частині постанову постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяО.М. Кузьмишина

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 22 грудня 2016 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Кузьмишина О.М.