Справа № 805/4626/16-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 р. Справа №805/4626/16-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд

у складі судді Кірієнко В.О.,

при секретарі Шерстюк Н.А.,

за участю представників сторін

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Компанія Вода Донбасу» до Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 жовтня 2016року за №, №

ВСТАНОВИВ:

Комунальним підприємством «Компанія Вода Донбасу» заявлено позов до Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 жовтня 2016року за №, № за порушення строку сплати суми грошового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб.

Позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення від 18 жовтня 2016 року суперечать нормам чинного законодавства, посилаючись на норми Податкового кодексу України, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII), розпорядження Кабінету міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція» від 2 грудня 2015 року № 1275-р (надалі Розпорядження № 1275-р). Крім того, зазначає на наявність сертифікатів, що засвідчують настання обставин непереборної сили для позивача.

Відповідач у письмових запереченнях проти позовних вимог заперечує, вважає що позиція позивача щодо відсутності правових підстав та обовязку підприємства для сплати орендної плати за землю є цілком необґрунтованою та безпідставною, посилаючись на те, що Законом № 1669-VII не були внесені відповідні зміни до Податкового кодексу України щодо звільнення від сплати та нарахування за користування земельними ділянками державної та комунальної власності платників податків, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, а тому податковий орган позбавлений правових підстав для звільнення позивача від застосування штрафних санкцій у відповідності до норм статті 126 Податкового кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Комунальне підприємство «Компанія Вода Донбасу» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 35397869, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, має в своїй структурі відокремлений підрозділ Словянське регіональне виробниче управління КП «Компанія Вода Донбасу», який знаходиться на податковому обліку в Словянській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області.

Судом також встановлено, що відокремленим підрозділом позивача до податкового органу були подані податкові декларації з земельного податку за 2014 рік від 5 лютого 2014 року № НОМЕР_1 на суму 10080 грн. 41 коп., за 2015 рік від 18 лютого 2016 року № НОМЕР_2 на суму 12590 грн. 69 коп., за 2016 рік від 22 лютого 2016 року № НОМЕР_3 на суму 18042 грн. 13 коп.

Судом також встановлено, що 30 вересня 2016 року відповідачем була проведена камеральна перевірка щодо дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобовязання з земельного податку за земельні ділянки Райгородоцької с/р (КБК 18010500 ст.03), за результатами якої було складено акт від 30 вересня 2016 року № 5571/12-02-35397869.

18 жовтня 2016 року, на підставі акту від 30 вересня 2016 року, відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4, яким відокремлений підрозділ позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 902 грн. 10 коп. за затримку 149, 120, 115, 89 ,85 календарних днів сплати грошового зобовязання в сумі 4510 грн. 50 коп.

18 жовтня 2016 року, на підставі акту від 30 вересня 2016 року, відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_5, яким відокремлений підрозділ позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 807 грн. 73 коп. за затримку 30, 29,28, 27, 26, 25, 24, 23, 16 календарних днів сплати грошового зобовязання в сумі 877 грн. 30 коп.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормою пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до статті 59.1 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу. При цьому, відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення. У свою чергу, відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до матеріалів справи позивач та його відокремлений підрозділ знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції (далі - АТО), а саме м. Словянськ, м. Маріуполь Донецької області.

Статтею 6 Закону № 1669-VII встановлено, що під час проведення АТО суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Період проведення АТО - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення АТО або військових дій на території України (абзац перший статті 1 Закону № 1669).

З аналізу зазначених норм Закону № 1669-VII та Податкового кодексу України (надалі ПКУ) вбачається, що зазначеним Законом встановлено пільги щодо орендної плати за землю, що сплачується на відповідній території, а саме щодо податку який сплачується суб'єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО. Зазначені норми Закону № 1669-VII не суперечать вимогам ПКУ.

Перелік земельних ділянок державної та комунальної власності, на які розповсюджуються пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, визначається виходячи з переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, згідно переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до вимог пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII. Остаточний перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, буде затверджено у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції.

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. В подальшому, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Тобто, зазначене розпорядження Кабінету Міністрів України було чинним та не скасовувалось, дія якого лише була зупинена на відповідний час. 2 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Зазначене розпорядження опубліковано 8 грудня 2015 року на єдиному веб-порталі органів виконавчої влади України «Урядовий портал».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».

Суд зазначає, що вказаними розпорядженнями затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція з початку її проведення та на теперішній час. Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р та № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, до зазначених населених пунктів належить м. Словянськ.

Судом встановлено, що відокремлений підрозділ позивача зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність на адміністративній території м. Словянськ Донецької області у населеному пункті, на території якого здійснювалась та здійснюється антитерористична операція, земельні ділянки також розташовані в м. Словянську, період проведення антитерористичної операції триває, пільги, встановлені статтею 6 Закону № 1669-VII, поширюються на позивача як платника земельного податку, який перебував та перебуває на території проведення антитерористичної операції.

З матеріалів справи вбачається, що 29 жовтня 2014 року та 25 листопада 2014 року Торгово-промисловою палато України позивачу були надані сертифікати (висновки) про настання обставин непереборної сили № 1201, № 1735, якими засвідчено настання обставин непереборної сили при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та отриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів.

Суд не приймає посилання відповідача на те, що Законом № 1669-VII не були внесені відповідні зміни до Податкового кодексу України щодо звільнення від сплати та нарахування за користування земельними ділянками державної та комунальної власності платників податків, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, а тому податковий орган позбавлений правових підстав для звільнення позивача від застосування штрафних санкцій у відповідності до норм статті 126 Податкового кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону 1669-VII закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Отже, можна дійти висновку, що на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення усі нормативно правові акти, не повинні суперечити нормам Закону 1669-VII. Суд також зазначає, що даний закон має винятковий характер та його було прийнято винятково через проведення АТО, тобто обставин, які неможливо було передвіщати, а тому внесення змін в інших нормативно-правові акти, у тому числі Податковий кодекс України не доцільно.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень від 18 жовтня 2016 року в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір відповідно до платіжного доручення від 29 листопада 2016 року № 227 у сумі 137 грн.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Комунального підприємства «Компанія Вода Донбасу» до Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18 жовтня 2016року за №, №, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 18 жовтня 2016року за № на суму 902 грн. 10 коп.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 18 жовтня 2016року за №на суму 87 грн. 73 коп.

Стягнути з Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Комунального підприємства «Компанія Вода Донбасу» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті та проголошено її встуну та резолютивну частину у судовому засіданні 20.12.2016 року.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 22.12.2016 року.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кірієнко В.О.