Справа № 804/1591/16
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2016 р. Справа № 804/1591/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Сидоренко Д.В., при секретарі Гелетій М.Т., розглянувши за участю:
представника позивача: ОСОБА_1,
представника відповідача: ОСОБА_2,
представника відповідача: ОСОБА_3,
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Союзенергомаш»
до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2016р. допущено заміну первинного відповідача ГУ ДФС у Дніпропетровській області щодо позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення № НОМЕР_1 від 02.03.2016р. належним Лівобережною ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про невідповідність висновків складених за результатом планової виїзної перевірки акту від 17.02.2016р. за №77/04-36-14-13/38141333 та довідки №5 від 17.02.2016р. дійсності, внаслідок порушення відповідачем норм матеріального права, Посилається на те, що висновки акту перевірки щодо недійсності правовідносин з контрагентами (ПП «Веста Метаопт», ПП «Муксун», ПП «Абсолют Транс», ПП «Крі Сталь») є невірним, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, а не на достовірних даних. Також вказав, що серед іншого податковим органом порушено порядок обрахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску, а також не враховано встановлену пільгу щодо сплати війського збору.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.
Представники відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечували. У запереченнях на адміністративний позов повністю продублював зміст акту перевірки від 17.02.2016р. за №77/04-36-14-13/38141333 та довідки №5 від 17.02.2016р., вказав, що в ході проведення перевірки позивача встановлено, зокрема, видача готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів у сумі 305000,00 грн., чим порушено вимоги Податкового кодексу України та положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», також в ході проведення перевірки було здійснено аналіз податкової інформації контрагента позивача та встановлено наявність кримінального провадження щодо фіктивності підприємства контрагента постачальника позивача, відсутність достатньої кількості трудових ресурсів та основих засобів, що вказує на неможливість постачання товару, отже безтоварність операцій.
Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Союзенергомаш» зареєстроване 18.05.2012р. Виконавчим комітетом Северодонецької міської ради, на час проведення перевірки перебувало на податковому обліку в Лівобережній ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Основним видом економічної діяльності ТОВ «Союзенергомаш» за КВЕД є: виробництво кранів та клапанів.
В період з 21.01.2016р. по 10.02.2016р. Лівобережній ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Союзенергомаш» з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, укладення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 18.05.2012р. по 31.12.2014р., правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне страхування за період з 18.05.2012р. по 31.12.2014р., війського збору за період з 03.08.2014р. по 31.12.2014р.
За результатами перевірки 17.02.2016 року складено Довідку №5 у висновку якої зазначено про встановлення наступних порушень:
2. п.п.1.6 п.16 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчасно сплачено до бюджету військовий збір за жовтень 2014 року на загальну суму 5322,26 грн.;
3. п.п. 1) п.2 ст.6, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого несвоєчасно сплачено до бюджету єдиний внесок у 2014 році на загальну суму 1044111,08 грн., у тому числі: за квітень 2014 року у розмірі 138720,11 грн., за травень 2014 року у розмірі 134984,04 грн., за червень 153525,47 грн., за липень 157551,74 грн., за серпень 2014 року 149626,26 грн., за вересень 2014 року 159087,75 грн., за жовтень 2014 року 150615,71 грн.
Також в період з 21.01.2016р. по 10.02.2016р. Лівобережній ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Союзенергомаш» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 22.05.2012р. по 31.12.2014р., валютного та іншого законодавства за період з 22.05.2012р. по 31.12.2014р..
За результатами перевірки 17.02.2016 року складено акт №77/04-36-14-13/38141333 у висновку якого зазначено про встановлення наступних порушень:
1. п.п.14.1.27, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 1008350 грн. за 2014 рік;
3. п.2.11 гл.2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затверджених постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004р. №637, видача готівкових коштів під звіт без повного звітування щодо раніше виданих коштів у сумі 305000,00 грн.;
5. п.п.1.6 п.16 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого несвоєчаснос сплачено до бюджету військовий збір за жовтень 2014 року на загальну суму 5322,26 грн.;
6. п.п. 1) п.2 ст.6, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого несвоєчасно сплачено до бюджету єдиний внесок у 2014 році на загальну суму 1044111,08 грн., у тому числі: за квітень 2014 року у розмірі 138720,11 грн., за травень 2014 року у розмірі 134984,04 грн., за червень 153525,47 грн., за липень 157551,74 грн., за серпень 2014 року 149626,26 грн., за вересень 2014 року 159087,75 грн., за жовтень 2014 року 150615,71 грн.
На підставі акту перевірки від 17.02.2016р. №77/04-36-14-13/38141333 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області прийнято:
Вказані рішення були оскаржені позивачем в судовому порядку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Під час розгляду справи судом перевірено прийняте відповідачем рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як зазначалось вище, в ході проведеної перевірки позивача було встановлено порушення вимог податкового законодавства за період липень 2015 року.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Порядок оподаткування прибутку підприємств визначений розділом ІІІ Податкового кодексу України (далі ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно із п.134.1 ст.134 ПК України у цьому розділі обєктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Згідно із п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.
Платник податку для визначення об'єкта оподаткування має право на врахування витрат, підтверджених документами, що складені нерезидентами відповідно до правил інших країн.
Пунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України встановлювалося, що до складу витрат не включаються витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Статтею 198 ПК України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України).
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Статтею 200 ПК України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цьогоКодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;
б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
Згідно листа інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
- рух активів у процесі здійснення господарської операції.
- установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.
- установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що зазначено в іншому листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).
Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ч.1 ст.9 цього Законупідставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.
Із змісту статті 9 цього Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» також вбачається, що первинні документи обов'язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірені обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, а також обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом, зокрема шляхом установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
Предметом перевірки було взаємовідносини ТОВ «Союзенергомаш», зокрема, з ПП «Веста Метаопт», ПП «Муксун», ПП «Абсолют Транс», ПП «Крі Сталь».
Так, судом встановлено, що між ТОВ "Союзенергомаш" (покупець), з однієї сторони та ПП «Веста Метаопт» (продавець), з іншої сторони, укладено договір купівлі-продажу від 28.08.2014 року №50, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця товар (відливка Ст20, круг і т.д.) в асортименті, кількості та строки, по ціні та з якісними характеристиками, які узгодженні сторонами в даному договорі і накладних, які є не від'ємними частинами до даного договору. Товар належить продавцю на праві власності та вільне від прав третіх осіб. В тому числі була укладена додаткова угода від 22.12.2014 року.
На виконання умов договору позивачу поставлено товар (відливка, електропровід, круг в асортименті), про що свідчать виписані на адресу покупця рахунки-фактури та видаткові накладні №2212 від 01.09.2014р., №2213 від 01.09.2014р., №2240 від 02.09.2014р., №2547 від 15.09.2014р., №2548 від 15.09.2014р., №2291 від 01.10.2014р., №2992 від 01.10.2014р., №3012 від 02.10.2014р., №3034 від 03.10.2014р., №3033 від 03.10.2014р., №3264 від 16.10.2014р., №3325 від 20.10.2014р., копії яких наявні в матеріалах справи.
За наслідками проведеної господарської операції ПП «Веста Метаопт» на адресу позивача було виписано податкові накладні №2212 від 01.09.2014р., №2213 від 01.09.2014р., №2240 від 02.09.2014р., №2547 від 15.09.2014р., №2548 від 15.09.2014р., №2291 від 01.10.2014р., №2992 від 01.10.2014р., №3012 від 02.10.2014р., №3034 від 03.10.2014р., №3033 від 03.10.2014р., №3264 від 16.10.2014р., №3325 від 20.10.2014р. на загальну суму 1795546,93 грн. (ПДВ 299285 грн.).
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних.
Транспортування товару здійснено ТОВ "Союзенергомаш" автомобілем НОМЕР_2, Концерном «Союзенерго» автомобілем НОМЕР_3, про що свідчать товарно-транспорті накладні до кожної партії товару.
Між ТОВ "СОЮЗЕНЕРГОМАШ" (покупець), з однієї сторони та ПП "АБСОЛЮТ ТРАНС" (продавець), з іншої сторони, укладено договір купівлі-продажу від 01.10.2014 року №57, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця товар (круг, лист, труба і т.д.) в асортименті, кількості та строки, по ціні та з якісними характеристиками, які узгодженні сторонами в даному договорі і накладних, які є не від'ємними частинами до даного договору. Товар належить продавцю на праві власності та вільне від прав третіх осіб.
На виконання умов договору позивачу поставлено товар (відливка, електропровід, круг в асортименті), про що свідчать виписані на адресу покупця рахунки-фактури та видаткові накладні №2174 від 27.10.2014р., №3683 від 08.12.2014р., №3925 від 15.12.2014р., №3327 від 27.11.2014р., копії яких наявні в матеріалах справи.
За наслідками проведеної господарської операції ПП "АБСОЛЮТ ТРАНС" на адресу позивача було виписано податкові накладні №2174 від 27.10.2014р., №3683 від 08.12.2014р., №3925 від 15.12.2014р., №3327 від 27.11.2014р. на загальну суму 1614966,18 грн. (ПДВ 269161,03 грн.).
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних.
Транспортування товару здійснено ТОВ "Союзенергомаш" автомобілем НОМЕР_2, Концерном «Союзенерго» автомобілем НОМЕР_3, про що свідчать товарно-транспорті накладні до кожної партії товару.
Між ТОВ "СОЮЗЕНЕРГОМАШ" (покупець), з однієї сторони та ПП "КРИСТАЛЬ" (продавець), з іншої сторони, укладено договір купівлі-продажу від 01.10.2015 року №55, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця товар в асортименті, кількості та строки, по ціні та з якісними характеристиками, які узгодженні сторонами в даному договорі і накладних, які є не від'ємними частинами до даного договору. Товар належить продавцю на праві власності та вільне від прав третіх осіб.
На виконання умов договору позивачу поставлено товар (відливка, електропровід, круг в асортименті), про що свідчать виписані на адресу покупця рахунки-фактури та видаткові накладні №826 від 20.10.2014р., №902 від 27.10.2014р., №1338 від 27.11.2014р., №1580 від 15.12.2014р., копії яких наявні в матеріалах справи.
За наслідками проведеної господарської операції ПП "КРИСТАЛЬ" на адресу позивача було виписано податкові накладні №826 від 20.10.2014р., №902 від 27.10.2014р., №1338 від 27.11.2014р., №1580 від 15.12.2014р. на загальну суму 1684041,00 грн. (ПДВ 280673,10 грн.).
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних.
Транспортування товару здійснено ТОВ "Союзенергомаш" автомобілем НОМЕР_2, Концерном «Союзенерго» автомобілем НОМЕР_3, про що свідчать товарно-транспорті накладні до кожної партії товару.
Між ТОВ "СОЮЗЕНЕРГОМАШ" (покупець), з однієї сторони та ПП "МУСКУН" (продавець), з іншої сторони, укладено договір купівлі-продажу від 28.08.2014 року №49, відповідно до якого продавець зобов'язується передати у власність покупця товар (відливка, поковка, проволока, електроди і т.д.) в асортименті, кількості та строки, по ціні та з якісними характеристиками, які узгодженні сторонами в даному договорі і накладних, які є не від'ємними частинами до даного договору. Товар належить продавцю на праві власності та вільне від прав третіх осіб. В тому числі була укладена додаткова угода від 22.12.2014 року.
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкового кредиту та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних.
Транспортування товару здійснено ТОВ "Союзенергомаш" автомобілем НОМЕР_2, Концерном «Союзенерго» автомобілем НОМЕР_3, про що свідчать товарно-транспорті накладні до кожної партії товару.
Розрахунок за укладеними договорами здійснено у безготівковій формі, що підтверджено картками рахунку 631.
В ході судового розгляду справи представником пояснено, що підприємство є кінцевим споживачем придбаної продукції і використовує її у власному виробництві. До пояснень надані: лімітні картки витрат та списання матеріалів за період, що перевірявся, накладні на внутрішнє переміщення ТМЦ, акти про використання матеріаліалів, накладні на випуск виробів з виробництва.
Висновок податкового органу про безтоварність укладення вище наведених угод ґрунтується на інформації щодо формування податкового кредиту саме контрагентами позивача за рахунок інших контрагентів по ланцюгу постачання, в перевіряемому періоді, в тому числі відповідно до отриманої податкової інформації від ДПІ у Жовтневому районі м.Дніпропетровська, ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська, без будь-якого посилання на відсутність первинних документів або їх недоліки, та обґрунтовані наявною інформацією відносно контрагента-постачальника ТОВ «Вереза».
Щодо придбання товару позивач в контрагентів та інші ланцюги, слід зазначити, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом (лист Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11 ).
Також, слід зазначити, що придбання контрагентами позивача інших товарів, в періоді що перевірявся, ніж ті які було реалізовано позивачу в перевіряемий період, також не є підставою для визнання угод не дійсними, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів відповідачем до суду не надано щодо не можливості придбання таких товарів контрагентами в інший податковий період.
Згідно статті 61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер, таким чином позивач не має нести відповідальність за порушення допущенні його контрагентами.
Щодо недоліків товарно-транспортних накладних, слід зазначити, наступне.
Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р. товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.
Отже, ТТН призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.
Разом з цим, вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників), при цьому товарно-транспортні накладні надані до перевірки та до суду, а окремі недоліки не можуть бути самостійною підставою для визнання угод не дійсними.
Щодо встановлених в ході перевірки даних про можливу відсутність трудових та матеріальних ресурсів, то суд вважає необхідним зазначити наступне.
Порушення вимог податкового законодавства з боку контрагента чи третьої особи тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження розміру такого доходу, у звязку з чим висновки контролюючого органу про заниження суми податку на додану вартість за господарськими відносинами з контрагентом ТОВ «Вереза» є безпідставними.
Відповідачем також не було надано суду належних документальних доказів відсутності у ПП «Веста Метаопт», ПП «Муксун», ПП «Абсолют Транс», ПП «Крі Сталь» спеціальної податкової правосуб'єктності на момент укладення і виконання вказаних спірних правочинів, зокрема того, що ПП «Веста Метаопт», ПП «Муксун», ПП «Абсолют Транс», ПП «Крі Сталь» не були зареєстровані в якості платників податку на додану вартість або того, що реєстрація платником податку на додану вартість була анульована у встановленому законом порядку.
Статтею 4 Податкового кодексу України серед основних засад податкового законодавства України визначено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
У зв'язку із цим презюмується, що дії та рішення платника податків вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника - достовірними.
При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог до оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність платника податків про зазначення його контрагентами недостовірних відомостей.
Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування таких обставин.
Проте, під час розгляду справи відповідачем таких доказів суду надано не було.
Слід вказати, що окремі недоліки первинних документів, про які йдеться в акті перевірки, не є достатньою підставою для визнання господарських операцій такими, що реально не відбулися.
Таким чином, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується фактичне виконання контрагентами позивача ПП «Веста Метаопт», ПП «Муксун», ПП «Абсолют Транс», ПП «Крі Сталь» зобов'язань за укладеними договорами. Позивачем був повністю доведений факт вчинення господарських операцій, за наслідками яких виникло право позивача на формування податкового кредиту, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Пунктом 8 ст.9 наведеного закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).
Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
З акту перевірки слідує, що порушення вимог Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та його заниження на загальну суму 1044111,08 грн., виникло у звязку з затримкою сплати до бюджету єдиного внеску у 2014 році на загальну суму 1044111,08 грн.
Судом встановлено, що ТОВ «Союзенергомаш» у період з 22.05.2012р. по 27.11.2014р., тоюто у періоді, що перевірявся, перебувало на податкову обліку в ДПІ у м.Северодонецьку ГУ ДФС у Луганській області, відповідно до місця реєстрації та здійснення господарської діяльності.
02.09.2014р. Верховною Радою України прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", який набув чинності 15.10.2014р.
Відповідно до ст.1 зазначеного Закону територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014р. № 405/2014.
30.10.2014р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1053-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. № 1053-р до зазначених пунктів належить м.Северодонецьк Луганської області.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» визнано таким, що втратило чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 та затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а саме: згідно з додатком до зазначених пунктів належить м.Северодонецьк Луганської області.
Статтею 10 наведеного закону встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.
06.08.2014р. Торгово-промисловою палатою України видано ТОВ «Союзенергомаш» сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили за №2206/05-4.
Також Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" внесено зміни до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а саме доповнено пунктом 9-3 Прикінцевих та перехідних положень наступного змісту: тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.
Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку.
Відповідно до п.9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.
З огляду на ведення ТОВ «Союзенергомаш» господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції м.Северодонецьк Луганської області в час проведення антитерористичної операції, ТОВ «Союзенергомаш» звільнений від виконання обов'язків щодо визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зокрема щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску.
Згідно підпункту 126.1 статті 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
В той же час, пунктом 127.1 статті 127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом. До або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Положення статті 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.
Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, передбачених ПК. Такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК України.
Положення статті 127 ПК України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.
Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.
У судовому засіданні, яке відбулось 19.07.2016 року, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до вимог ст. 163 КАС України постанова оформлена та підписана 25.07.2016 року.
Керуючись ст.ст.160-163, 167 КАС України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя ОСОБА_4