Справа № 824/2455/15-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 р. м. Чернівці Справа № 824/2455/15-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дембіцького П.Д., розглянувши в порядку письмового провадження справу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 сервіс центр в Чернівецькій області Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області № 271 о/с від 05 листопада 2015 року, про звільнення його з посади заступника начальника Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міста Чернівці при управлінні ДАІ УМВС України в Чернівецькій області, поновити його на посаді та стягнути з Управління МВС України в Чернівецькій області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06 листопада 2015 року по дату поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що наказом начальника Управління МВС України в Чернівецькій області № 271/о/с від 05.11.2015 р. його звільнено з посади заступника начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міста Чернівці при управлінні ДАІ УМВС України в Чернівецькій області у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників з 06 листопада 2015 року. Таке рішення позивач вважає прийнятим із порушенням вимог чинного законодавства та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення порушив вимоги частини 2 статті 40 КЗпП України, згідно якої звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Однак, відповідач жодної іншої роботи позивачу не пропонував, вмовляв написати заяву на звільнення за власним бажанням.

Крім цього, при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач порушив вимоги статті 42 КЗпП України, згідно якої при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Крім того, позивач зазначає, що стосовно змін в організації виробництва і праці, що раніше покладені функції на Центр фактично перейшли в новостворений орган, а тому вважає, що як таких змін в організації виробництва і праці у відповідача не відбулось.

Таким чином, позивач вважає, що його звільнення з посади є безпідставним та незаконним у звязку з чим звернувся до суду за захистом порушеного права.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, пояснення просили суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» було ліквідовано всі управління МВС в областях. Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1388 «Про організаційно штатні питання», який видано відповідно до Закону України «Про національну поліцію» на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730, Наказу МВС України від 23 вересня 2015 року № 751 «Про ліквідацію територіального органу Міністерства внутрішніх справ», наказано вважати таким, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України, згідно переліку. Згідно переліку скасовано всі штати, скорочено всі посади в УМВС України в Чернівецькій області. Таким чином, ліквідації підлягали всі структурні підрозділи УМВС, в тому числі і УДАІ УМВС, в складі якого функціонував центр надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів. При цьому відповідач зазначив, що у звязку з ліквідацією та скороченням підрозділу, позивачу пропонувалось написати заяву про перехід до новоутвореного ОСОБА_2 сервісного центру Чернівецької області МВС України, однак позивач відмовився.

Згідно статті 40 КЗпП у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірвані власником або уповноваженим ним органом. При цьому звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і б цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Позивач не погоджувався на жодну з посад в поліції, та відмовився від написання заяви щодо переведення до новоствореного ОСОБА_2 сервісного центру, при цьому висловлював своє бажання бути призначеним виключно на аналогічну посаду, після ліквідації установи, в якій він працював до звільнення.

Відповідач також зазначив, що новостворений орган не входить в сферу управління територіальних органів Національної поліції, що підтверджується Положенням про регіональний сервісний центр МВС в Чернівецькій області, затвердженого наказом МВС від 07.11.2015 року № 1424 новостворений Центр є територіальним органом МВС, підпорядкований Головному сервісному центру МВС на правах юридичної особи.

З урахуванням зазначених обставин начальник УМВС України в Чернівецькій області не міг запропонувати позивачу роботу в установі, діяльність якої він не контролює, не організовує і не забезпечує. Жодного впливу на функціонування або кадрове комплектування новостворених Центрів він, як керівник органу поліції не має, і мати не міг, оскільки вони не входили у підпорядкування Національної поліції.

Також відповідач зазначив, що позивач висловлював відмова від переведення на роботу в територіальні органи Національній поліції, а також відмову від написання будь яких заяв щодо його переведення. Оскільки позивач ОСОБА_1 від неодноразових пропозицій щодо написання заяв на перевід відмовився, а ОСОБА_2 сервісний центр Чернівецької області є структурним підрозділом МВС України та не знаходиться у прямому підпорядкуванні начальника УМВС України в Чернівецькій області, тому керівництвом було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 із 06 листопада 2015 року, з урахуванням вимог пункту 8 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Таким чином, відповідач вважає, що звільнення позивача проведено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити та надав пояснення аналогічні викладеним у запереченнях проти позову. (т. 1 а.с. 131-132, 98, т. 2 а.с. 60-61,183-188).

Представник третьої особи ОСОБА_2 сервісний центр в Чернівецькій області МВС України на стороні відповідача на стороні відповідача позов не визнав, подав до суду письмові докази, про те, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» було ліквідовано всі управління МВС в областях. У даному випадку ліквідовано УДАІ УМВС, в складі якого функціонував центр надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 889 «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» утворено юридичну особу публічного права територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ згідно переліку, зокрема ОСОБА_2 сервісний центр МВС В Чернівецькій області. У судовому засіданні також зазначили, що будь яких заяв щодо прийняття на роботу від позивача не надходило. Також звернули увагу на те, що призначення керівника, заступника це відносилось виключно до повноважень Міністерства внутрішніх справ України. Оскільки створено окрему юридичну особу з прямим підпорядкуванням МВС України, а позивач будь яких заяв щодо працевлаштування та переводу не надав, тому підтримали позицію відповідача щодо відмови у задоволення позовних вимог. (т. 1 а.с. 54-90).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Як підтверджується матеріалами справи та записами у трудовій книжці серії АО № 394319 ОСОБА_1 з 01.09.2001 року проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах, та на підстав наказу № 94 о/с від 03.04.2014 року ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міста Чернівці з 03 квітня 2014 року. (т.1а.с 101).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» було ліквідовано всі управління МВС в областях.

На виконання вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 р. №730 особовий склад центрів ДАІ при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області в тому числі позивача ОСОБА_1 було ознайомлено з вимогами службової телеграми МВС України від 03.09.2015 року № 32175/Тх щодо попередження про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів (т.1 а.с.141).

05.11.2015 року начальником Управління МВС України в Чернівецькій області видано наказ № 271 о/с по особовому складу про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування міста Чернівці при управлінні ДАІ УМВС України в Чернівецькій області у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників з 06 листопада 2015 року. (т.1 а.с. 6).

Вважаючи дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Судом, з метою зясування обставин справи, було зобовязано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог. З урахуванням матеріалів справи, розгляд справи відкладався, а також у справі оголошувалася перерва у звязку з необхідністю витребування письмових доказів щодо підтвердження обставин правомірності прийняття спірного рішення.

Оскільки позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги не було надано належні письмові докази, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. ч. 4,5 ст. 11 КАС України зобовязував позивача, відповідача надати суду письмові докази, які б вказували на підстави прийняття спірного рішення та інші документи, які мали значення для розгляду справи, у зв'язку з чим розгляд справи зупинявся та відкладався.

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас, судом у порядку п. 4-5 ст. 11, ст. ст.69, 71 КАС України витребувано у відповідача матеріали, які стали підставою звільнення позивача з займаної посади.

Дослідженням письмових доказів, судом встановлено що ОСОБА_1 з 03.04.2014 р. по 05.11.2015 року працював заступником начальника центру надання послуг, повязаних з використанням транспортних засобів, з обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області. (т.1 а.с. 8).

У звязку з набранням чинності Закону України «Про національну поліцію» та ліквідацію деяких підрозділів МВС України на підставі службової телеграми МВС України від 03.09.2015 № 32175/Тх ОСОБА_1 10.09.2015 року було попереджено про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів. (т.1 а.с.141).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів національної поліції та ліквідацію територіальних органів внутрішніх справ», було ліквідовано всі управління МВС в областях.

Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1388 «Про організаційно штатні питання», який видано відповідно до Закону України «Про національну поліцію» на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730, Наказу МВС України від 23 вересня 2015 року № 751 «Про ліквідацію територіального органу Міністерства внутрішніх справ», наказано вважати таким, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України, згідно переліку. Згідно переліку скасовано всі штати, скорочено всі посади в УМВС України в Чернівецькій області.

Із змісту переліку до Наказу МВС України від 06.11.2015 року № 1388 видно, що ліквідації підлягали всі структурні підрозділи УМВС, в тому числі УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, скорочено всі штати, скорочено всі посади, в тому числі ліквідовано центр надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів. (т. 2 а.с. 60-61)

Наказом УМВС України в Чернівецькій області від 05.11.2015 року № 1318 Затверджено персональний склад ліквідаційної комісії на виконання Закону України «Про національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730, Наказу МВС України від 30.10.2015 року. (т. 2 а.с. 60-64).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 889 «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» утворено юридичні особи публічного права територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ. (т.1, а.с. 55).

З метою обєктивного зясування обставин справи, за клопотанням сторін у судове засідання в якості свідків були викликані та допитані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Так, свідок ОСОБА_3 показав, що проходить службу в посаді начальника відділу УПД ГУНП в Чернівецькій області. На виконання вимог Закону України "Про національну поліцію", а також службової телеграми УМВС України в Чернівецькій області від 09.09.2015 року №10/6650 весь особовий склад УДАІ УМВС був ознайомлений із можливим майбутнім звільненням через ліквідацію та скорочення штатів. ОСОБА_1 особисто ознайомився із змістом телеграми 10.09.2015 року. Також ОСОБА_3 зауважив, що за його дорученням начальник сектору УПД ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 прибула до Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Чернівці при УДАІ УМВС, з метою ознайомлення працівникам та пропозицією написати заяви на звільнення з наступним переведенням до новоутвореного підрозділу системи МВС. На виконання вказаного доручення начальник сектору ОСОБА_4 доповіла про те, що 9-ть працівників із 10-ти написали такі заяви, а ОСОБА_1 відмовився. З цією метою, ОСОБА_1 було запрошено до УДАІ УМВС України в Чернівецькій області (вул. Заводська,22). При цьому ОСОБА_3 зазначив, що дійсно слова ОСОБА_4 знайшли своє підтвердження щодо відмови від написання заяви ОСОБА_1 про переведення у новоутворену структуру ОСОБА_2 сервісний центр Чернівецької області. Крім того, ОСОБА_1 у розмові сам підтвердив факт про відмову у написанні будь якої заяви на переведення. Про вказані обставини було доведено до відома начальника УКЗ УМВС ОСОБА_5 для прийняття рішення по суті. (т. 2 а.с. 183-186).

Свідок ОСОБА_4, що проходила службу в посаді начальника сектору УПД ГУНП в Чернівецькій області зазначила, що на виконання вимог службової телеграми УМВС України в Чернівецькій області від 09.09.2015 №10/6650 весь особовий склад УДАІ УМВС був ознайомлений із можливим майбутнім звільненням через скорочення штатів, при цьому ОСОБА_1 особисто ознайомився 10.09.2015 року. За дорученням начальника відділу УПД ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3, вона, ОСОБА_4 прибула до Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Чернівці при Управління ДАІ УМВС, де працівникам було запропоновано написати заяви на звільнення у зв'язку із скороченням та ліквідацією підрозділу з наступним переведенням до підрозділів системи МВС. Девять працівників із десяти, крім ОСОБА_1 написали такі заяви. Однак ОСОБА_1 відмовився від написання будь яких заяв щодо переведення до новоутвореної особи публічного права ОСОБА_2 сервісного центру Чернівецької області МВС України. Про вказані обставини було доведено до відома керівництва для прийняття рішення по суті. (т. 2 а.с. 183-186).

Свідок ОСОБА_5 показав, що проходить службу в посаді начальника управління кадрового з ГУНП в Чернівецькій області. У зв'язку з ліквідацію структурних підрозділів УВС та скороченням штатів та посад на виконання наказу МВС України, в перших числах листопада 2015 року, конкретно дату не памятає, начальник відділу кадрового забезпечення УДАІ УМВС полковник міліції ОСОБА_3 доповів, про те, що заступник начальника Центру надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Чернівці при управлінні ДАІ Управління МВС України в Чернівецькій області ОСОБА_1 не погодився написати заяву про звільнення з наступним переведенням (за його згодою) до новоутвореного ОСОБА_2 сервісного центру МВС в Чернівецькій області. У зв'язку з вказаними обставинами ОСОБА_5 запросив ОСОБА_1 в кабінет та в присутності ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_1 написати заяву на таке звільнення із переведенням до новоутвореної юридичної особи публічного права ОСОБА_2 сервісного центру Чернівецької області МВС України. Проте ОСОБА_1 відмовився від написання будь-яких заяв щодо переведення. Ним особисто було розяснено ОСОБА_1 про ліквідацію підрозділу та скорочення штатів, а також було доведено інформацію, що вакантних штатних посад в ГУНП немає. При цьому було роз'яснено, що в разі відмови ОСОБА_1 від написання запропонованої заяви щодо переведення, його буде звільнено з роботи через скорочення штатів. Оскільки позивач, ОСОБА_1 відмовився від написання заяв щодо переведення до новоутвореної особи публічного права, Наказом УМВС України в Чернівецькій області від 05.11.2015 № 271 о/с, на підставі пункту 8 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1 з 06 листопада 2105 року було звільнено з роботи, у зв'язку з ліквідацією установи, з якою він перебував у трудових відносинах. (т . 2 а.с. 181-182, 183-187).

При цьому, суд звертає увагу, що вказані обставини знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи, де сам позивач зазначив, що йому пропонувалось написати заяву, однак він ОСОБА_1 відмовився від написанні заяви щодо переведення до новоствореної юридичної особи публічного права ОСОБА_2 сервісного центру Чернівецької області Міністерства внутрішніх справ України.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Центр надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Чернівці, відповідно до Положення по центр, затвердженого наказом УМВС від 10.06.2013 року № 601 був структурним підрозділом Управління МВС, України, підпорядкований Управлінню ДАІ УМВС України в Чернівецькій області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів національної поліції та ліквідацію територіальних органів внутрішніх справ», було ліквідовано всі управління Міністерства внутрішніх справ в областях.

Наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1388 «Про організаційно штатні питання», який видано відповідно до Закону України «Про національну поліцію» на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 730, Наказу МВС України від 23 вересня 2015 року № 751 «Про ліквідацію територіального органу Міністерства внутрішніх справ», наказано вважати таким, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України, згідно переліку. Згідно переліку скасовано всі штати, скорочено всі посади в УМВС України в Чернівецькій області.

Згідно переліку до Наказу МВС України від 06.11.2015 року № 1388 видно, що ліквідації підлягали всі структурні підрозділи УМВС, зокрема скорочено всі штати, скорочено всі посади, в тому числі ліквідовано центр надання послуг, пов'язаних з використанням транспортних засобів Управління ДАІ УМВС України в Чернівецькій області. (т. 2 а.с. 60-61)

Наказом УМВС України в Чернівецькій області 05.11.2015 року № 1318 Затверджено персональний склад ліквідаційної комісії на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730, Наказу МВС України від 30.10.2015 року. (т. 2 а.с. 60-64).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 889 «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ» утворено юридичні особи публічного права територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ (т.1, а.с. 55).

Відповідно до статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірвані власником або уповноваженим ним органом. При цьому звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Як встановлено судом під час розгляду справи 03.09.2015 року на адресу УМВС України в Чернівецькій області надійшла службова телеграма від 03.09.2015 № 32175/Тх, у якій повідомлено про те, що 07.11.2015 року набирає чинності Закон України «Про національну поліцію». Пунктом 8 прикінцевих та перехідних положень визначено, що з дня опублікування вказаного закону всі працівники міліції, а також інші працівники МВС та його територіальних органів, закладів, установ вважаються попередженими у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

ОСОБА_1 10.09.2015 року було ознайомлено з вимогами службової телеграми МВС України від 03.09.2015 № 32175/Тх щодо попередження про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів, що підтверджується підписом позивача у відомості про ознайомлення особового складу Центрів ДАІ при УДАІ УМВС.

При цьому, ОСОБА_1, у судовому засіданні не заперечував та визнав той факт, що згідно Закону України "Про національну поліцію", а також відповідно до вищевказаної телеграми йому було відомо, що відбудеться ліквідація підрозділу та скорочення штатів.

Відповідно до Положення про регіональний сервісний центр МВС в Чернівецькій області, затвердженого наказом МВС від 07.1 1.2015 №1424 новостворений Центр є територіальним органом МВС, підпорядкований Головному сервісному центру МВС на правах юридичної особи, має самостійний баланс, рахунки, печатку з зображенням Державного ОСОБА_5 України, штампи та бланки.

Згідно положення про Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області, затвердженого наказом Національної поліції від 06.11.2015 №41 воно є територіальним органом Національної поліції.

Як встановлено судом, позивач не погодився щодо написання заяви про перевід на жодну з посад в поліції, а також відмовився від написання заяви про переведення до новоутвореної юридичної особи публічного права ОСОБА_2 сервісного центру Чернівецької області Міністерства внутрішніх справ. При цьому суд зазначає, що новостворений орган ОСОБА_2 сервісний центр МВС в Чернівецькій області не входить в сферу управління територіальних органів Національної поліції, що підтверджується вищевказаним Положенням.

Згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про поліцію», з яких вбачається обов'язкова ініціатива працівника для здійснення процесу переходу з міліції до поліції, а саме до пункту 9 Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію», працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Статтею 19 Конституції України передбачено, органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у частині 3 статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися субєкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім проявам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом не встановлено порушення відповідачем зазначених критеріїв, оскільки відповідач вжив всіх передбачених заходів щодо написання заяви про призначення до новоутвореної юридичної особи, однак позивач відмовився від написання будь яких заяв щодо переведення до новоутвореного ОСОБА_2 сервісного центру Чернівецької області Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно частини першої статті 11 КАС України вбачається, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач довів правомірність прийняття спірного рішення.

Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Між тим, і частина 1 статті 71 КАС України також покладає обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Враховуючи вище викладене та не встановивши в судовому засіданні факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд не вбачає правових підстав для задоволення заявленого адміністративного позову.

З урахуванням зазначених обставин суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернівецькій області, третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 сервісного центру Чернівецької області Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій, скасування наказу та поновлення на роботі, необхідно відмовити повністю.

Згідно статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з викладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Згідно статті 5 Закону України Про судовий збір позивач був звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 94 КАС України, стягненню з відповідача не підлягають.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 70, 86, 94, 122, 128, 158, 159, 161- 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити.

2. Копію постанови направити сторонам.

Відповідно до ст.ст. 185-186 КАС України передбачено порядок оскарження. Статтею 254 КАС України передбачено порядок набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя П.Д. Дембіцький