Справа № 818/1124/16
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 р.Справа № 818/1124/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

представника третьої особи - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної судової адміністрації України на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.10.2016р. по справі № 818/1124/16

за позовом ОСОБА_2

до Апеляційного суду Сумської області третя особа Державна судова адміністрація України

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі по тексту позивач, ОСОБА_2О.) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Апеляційного суду Сумської області (далі по тексту відповідач), третя особа Державна судова адміністрація України (далі по тексту ДСА України), в якому просить суд:

- зобовязати Апеляційний суд Сумської області включити до стажу державної служби період проходження ОСОБА_2 служби в органах внутрішніх справ з 01.09.1987 року до 27.08.1991 року, а саме період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР;

- зобовязати Апеляційний суд Сумської області провести перерахунок надбавки за вислугу років, починаючи з 16 січня 2012 року, з урахуванням стажу державної служби за період з 01.09.1987 року до 27.08.1991 року;

- зобовязати Апеляційний суд Сумської області нарахувати суддівську винагороду за період з 16 січня 2012 року, з урахуванням стажу державної служби за період з 01.09.1987 року до 27.08.1991 року, та виплатити невиплачену суддівську винагороду (заробітну плату).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 12.10.2016 року по справі № 818/1124/16 адміністративний позов ОСОБА_2 до Апеляційного суду Сумської області, третя особа: Державна судова адміністрація України, про зобов'язання вчинити дії задоволено частково.

Зобов'язано Апеляційний суд Сумської області включити до стажу державної служби період проходження ОСОБА_2 служби в органах внутрішніх справ з 01.09.1987 р. до 27.08.1991 р., а саме період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР.

Зобов'язано Апеляційний суд Сумської області провести перерахунок надбавки за вислугу років з урахуванням стажу державної служби за період з 01.09.1987 р. до 27.08.1991 р. та виплатити недоплачену суддівську винагороду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 (40000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з Апеляційного суду Сумської області (40030, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 28, ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 551 грн.20коп. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. двадцять коп.).

Третя особа, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.10.2016 року по справі № 818/1124/16 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представник третьої особи в обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні зазначив, що положення абзацу 22 пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року №283, поширюються лише на колишніх працівників органів внутрішніх справ України. Період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР, як період проходження служби в органах внутрішніх справ позивачем, не є посадою, яка відповідає статусу та кваліфікаційним вимогам посад державних службовців відповідних категорій або керівних працівників і спеціалістів державних органів. Студент (слухач) і курсант є особами, які навчаються з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.

Вказує, що час служби на посадах середнього, старшого і вищого начальницького складу осіб, яким присвоєно спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ колишніх міністерств внутрішніх справ СРСР, УРСР, інших союзних республік зараховується до стажу державної служби відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, як час служби на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, тобто із застосуванням абзаців 4-7 Переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, періоди роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховуються до стажу державної служби, оскільки ці посади відповідають кваліфікаційним вимогам посад керівних працівників і спеціалістів державних органів. Водночас, наведений Перелік не передбачає навчальних та наукових закладів, у тому числі підпорядкованих міністерствам і відомствам, а тому не надає підстав для зарахування до стажу державної служби як роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів, так і служби на посадах рядового і начальницького складу, а також навчання у навчальних закладах колишніх міністерств внутрішніх справ СРСР, УРСР та інших республік. Відтак, вважає, що період навчання позивача у Вищій слідчій школі МВС СРСР до стажу державної служби не може бути зарахований, оскільки здобуття позивачем вищої освіти не є державною службою в розумінні Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІ. Зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, встановлений ст. 99 КАС України. Враховуючи вищевикладене, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його апеляційна скарга - задоволенню.

Позивач, у надісланому клопотанні, зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним, а апеляційні вимоги Державної судової адміністрації України необґрунтованими. Розгляд справи просив провести без його участі.

Відповідач, у надісланому клопотанні просив розгляд справи провести без участі представника відповідача.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що позивач та відповідач по справі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі позивача та представника відповідача.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представника третьої особи, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 ОСОБА_3 Президента України №39/96 від 09.01.1996 року призначений строком на п'ять років на посаду судді Роменського районного суду Сумської області (а.с.30).

Постановою Верховної Ради України №2286-111 від 22.02.2001 року ОСОБА_2 обраний на посаду судді Роменського районного суду Сумської області безстроково.

Постановою Верховної Ради України №57-4 від 01.07.2002 року позивач обраний на посаду судді Апеляційного суду Сумської області безстроково, де працює до цього часу (а.с.28, 31-32).

Наказом в.о. голови Апеляційного суду Сумської області від 16.01.2012 року №7 «Про встановлення щомісячної доплати суддям апеляційного суду Сумської області» ОСОБА_2 встановлено щомісячну доплату як судді в розмірі 50% посадового окладу (стаж складає 23 р. 04 міс. 04 дн.) (а.с.20).

Наказом голови Апеляційного суду Сумської області від 27.08.2013 року №76-ОС «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років суддів Демченку М.О.» позивачу встановлено щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 60% посадового окладу (а.с.23).

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до голови Апеляційного суду Сумської області із заявою (а.с.17), в якій просив зарахувати в спеціальний стаж роботи період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР з 01 вересня 1987 року по 26 липня 1991 року.

Листом Апеляційного суду Сумської області від 22.08.2016 року №02-11/16 (а.с.19), ОСОБА_2 повідомлено про відсутність правових підстав для зарахування даного періоду навчання з метою здобуття освіти до вище вказаного стажу.

Не погоджуючись з діями Апеляційного суду Сумської області щодо неврахування до стажу державної служби періоду проходження ОСОБА_2 служби в органах внутрішніх справ з 01.09.1987 року до 27.08.1991 року, а саме період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР, позивач звернувся до суду з даним позовом про зобовязання вчинити дії.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.09.1987 року по 27.08.1991 року повинен зараховуватись до стажу державної служби, оскільки вказаний період входить до безперервного стажу проходження служби в органах внутрішніх справ, що дає право на надбавку за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з п. 15 ч.1 ст. 3 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статтею 1 Закону України Про державну службу визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Обчислення стажу державної служби здійснюється відповідно до Закону України Про державну службу, Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (далі по тексту - Постанова №283) та Методики щодо зарахування (включення) до стажу державної служби періодів роботи (служби) колишніх працівників і осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Головного управління державної служби України, Міністерства праці та соціальної політики України від 12.10.2007 року №270/551 (далі по тексту - Методика №270/551).

Відповідно до абзацу 22 пункту 3 Постанови №283 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до стажу державної служби включається час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 4 Постанови №283, документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей передбачено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до пунктів 1, 7 Розділу І Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від от 23 жовтня 1973 г. № 778 (у редакції, чинній на час навчання позивача у Вищій слідчій школі), до рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ відносяться особи, які перебувають в кадрах Міністерства внутрішніх справ СРСР, яким присвоєно спеціальні звання, встановлені Президіумом Верховної Ради СРСР.

Військовозобов'язані, призначені на посади рядового і начальницького складу міліції, а також зараховані курсантами шкіл міліції, знімаються з військового обліку та перебувають в кадрах Міністерства внутрішніх справ СРСР.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.09.1987 року по 27.08.1991 року навчався у Вищій слідчій школі МВС СРСР (а.с.18, 26).

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Сумській області від 07.09.2016 року №2421/12/2/02-2016 (а.с.35) ОСОБА_2 з 01.09.1987 року по 12.02.1996 року проходив службу в органах внутрішніх справ (прийнятий на службу наказом Вищої слідчої школи МВС СРСР від 07.09.1987 року №403 о/с; звільнений зі служби наказом УМВС України в Сумській області від 12.02.1996 року №22о/с).

За таких обставин, позивач у період з 01.09.1987 року по 12.02.1996 року перебував в кадрах Міністерства внутрішніх справ і проходив службу в органах внутрішніх справ, та на нього, як слухача Вищої слідчої школи МВС СРСР, поширювались вимоги Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а також позивачу було присвоєно спеціальне звання - лейтенант міліції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 у період з 01.09.1987 року по 12.02.1996 року безперервно служив в органах внутрішніх справ, включаючи період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР (а.с.36), а тому зазначений період підлягає включенню до стажу державної служби, що дає право на отримання надбавки за вислугу років.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 3.2 Методики щодо зарахування (включення) до стажу державної служби періодів роботи (служби) колишніх працівників і осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Головного управління державної служби України та Міністерства праці і соціальної політики України від 12.10.2007 року № 270/551 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до стажу державної служби включається час служби осіб, які перебували в кадрах Міністерства внутрішніх справ на посадах рядового чи начальницького складу і яким відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.91 № 114, присвоєно спеціальні звання, установлені законодавством (як спеціальні звання міліції, так і внутрішньої служби), за умови, що фінансування заробітної плати за вказаними вище посадами рядового та начальницького складу здійснювалося за рахунок коштів державного або місцевого бюджету. Якщо державним службовцям час служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового та начальницького складу був включений до стажу державної служби, то після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2007 № 36 Про внесення зміни до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби цей стаж не переглядається.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, при прийнятті наказів від 16.01.2012 року №7 та від 27.08.2013 року №76-ОС в частині встановлення доплати за вислугу років позивачу, безпідставно не включив період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.09.1987 року до 27.08.1991 року, оскільки вказаний період входить до безперервного стажу проходження служби в органах внутрішніх справ, а також входить до стажу державної служби, як такий, що був зарахований позивачу ще під час проходження служби в органах внутрішніх справ та після призначення на посаду судді.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладений у постанові Верховного Суду України від 09.06.2015 року (справа № 21-207а15).

Так, у відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодних доказів правомірності виключення з 16.01.2012 року із стажу державної служби ОСОБА_2 періоду навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР з 01.09.1987 року до 27.08.1991 року, який дає право на отримання надбавки за вислугу років за вищевказаний період.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач при розрахунку стажу роботи, який дає право на надбавку за вислугу років ОСОБА_2, керувався також листом Державної судової адміністрації України №10-1497/12 від 26.03.2012 року (а.с.43-44), однак колегія суддів вказує, що застосування останнього в даних правовідносинах не є обовязковим, оскільки таке роз'яснення не є нормативним актом, носить інформаційний та рекомендаційний характер і не створює умов для виникнення, зміни або припинення певних правовідносин.

Посилання Державної судової адміністрації України на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо не застосування строків звернення до суду, передбачених ст.99 КАС України, колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на положення ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, якими визначено, що звернення до суду в разі порушення законодавства про оплату праці не обмежено будь-яким строком. На думку колегії суддів, неправомірним виключенням із загального стажу державної служби періоду навчання позивача у Вищій школі МВС СРСР, що дає право на надбавку за вислугу років, відповідач порушив право ОСОБА_2 на отримання належної йому оплати праці, оскільки надбавка за вислугу років є складовою частиною суддівської винагороди. За таких обставин, застосування положень ст. 233 КЗпП України щодо строку звернення до суду за захистом порушеного права на оплату праці є правомірним.

За таких обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо зобовязання Апеляційного суду Сумської області включити до стажу державної служби період проходження ОСОБА_2 служби в органах внутрішніх справ з 01.09.1987 року до 27.08.1991 року, а саме період навчання у Вищій слідчій школі МВС СРСР та провести перерахунок надбавки за вислугу років, з урахуванням стажу державної служби за період з 01.09.1987 року до 27.08.1991 року та виплатити невиплачену суддівську винагороду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Сумського окружного адміністративного суду від 12.10.2016 року по справі № 818/1124/16 в частині задоволення позовних вимог відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги Державної судової адміністрації України колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.10.2016р. по справі № 818/1124/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 22.12.2016 р.