Справа № 804/2328/16
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2016 р. Справа № 804/2328/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Сидоренко Д.В., при секретарі Пасічника Т.В. розглянувши за участю:
представника позивача ОСОБА_1
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2
до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з позовними вимогами про:
- визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 15-177 про сплату транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 25 000грн.;
Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував. У запереченнях на адміністративний позов відповідач посилався на те, що зважаючи на приписи Закону України від 28.12.2014р. №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та статті 267 Податкового кодексу України, позивач зобов'язаний сплачувати транспортний податок з 2011 року. Зазначив, що транспортний податок введено в дію Законом України від 28.12.2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01 січня 2015 року. Отже, Криворізька центральна ОДПІ не вбачає підстав для повернення коштів, сплачених позивачем , оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_3 є власником автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 з обємом двигуна 4461 куб.см., зареєстрований у встановленому закону порядку 21.08.2012 року.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було здійснено оплату транспортного податку у сумі 25 000, 00грн., що підтверджується платіжним дорученням № 13 від 06.07.2015р.
Позивач звернувся з листом від 29.01.2016р. до відповідача про повернення суми грошового зобовязання згідно п.43.3 ст.43 ПК України з урахуванням рішення LIX сесії VI скликання Криворізької міської ради від 29.04.2015 р. № 3554 «Про встановлення ставки транспортного податку в м. Кривому Розі».
Листом № 2209/10-04-81-17-07-14 від 10.02.2016р. відповідач повідомив про неможливість повернення коштів по транспортному податку.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Надаючи оцінку правомірності винесення податкового повідомлення-рішення, суд виходить з наступного.
01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким, шляхом викладення в новій редакції ст.267 Податкового кодексу України, було введено транспортний податок.
Згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Приписами ст.265 Податкового кодексу України визначено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.
Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.
Згідно з п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Таким чином, об'єктом оподаткування є автомобілі, що використовуються до 5 років.
При цьому, згідно п.п. 14.1.251 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.
Таким чином, вищенаведеною нормою чітко визначено, що використання транспортного засобу пов'язується саме з його реєстрацією, що не є тотожним з роком випуску.
Згідно з п.п.14.1.163 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.
Отже за наявності норми Податкового кодексу України, якою чітко визначено подію, з якою повязано початок обліку використання транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, пояснення позивача про необхідність обрахування терміну використання транспортного засобу саме з дати випуску транспортного засобу судом не приймаються як належні.
Крім того, згідно рішення Криворізької міської ради № 3316 від 31.01.2015р. установлено транспортний податок в м.Кривому Розі на 2015 рік відповідно до Податкового кодексу України. Також установлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що,відповідно до Податкового кодексу України, є обєктами оподаткування; обєкт, база оподаткування, ставка податку, податковий період, порядки обчислення суми податку, обчислення сум податку в разі зміни власника обєкта оподаткування, строк та порядок сплати податку визначаються згідно з Податковим кодексом України.
Як вже судом зазначалось, судом встановлено та позивачем не спростовано, що первинна реєстрація вказаного автомобіля здійснена 21.08.2012р.
Відповідно п. 267.6.1, п. 267.6.2 ст. 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.
Судом встановлено та позивачем не спростовано, що ОСОБА_3 є власником автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200 з обємом двигуна 4461 куб.см.
Згідно п. 267.6.3 ст. 267 Податкового кодексу України органи внутрішніх справ зобов'язані до 01.04.2015 р. подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 01.04.2015 р. органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця, подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.
Посилання позивача на положення п.4.1.9 ст.4 Податкового кодексу України та можливість застосування контролюючим органом положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року, суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Згідно з п.4.1.9 ст.4 Податкового кодексу України, стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Принцип стабільності застосовується у разі внесення змін до елементів податків та зборів, а не при прийнятті нових податків.
Пунктом 4.3 статті 4 Податкового кодексу України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.
При цьому згідно п. 4.4 ст. 4 Кодексу установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу ОСОБА_4 України, а також Верховною ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.
Відповідно до ст.8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Приписи п.п.10.1.1 п.10.1 та п.10.2 ст.10 Податкового кодексу України транспортний податок відносять до місцевих податків, як податок на майно.
Відповідно до ст.27 Бюджетного кодексу України, закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.
З огляду на системний аналіз наведених правових норм, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» ухвалений 28.12.2014 року, введено в дію положення ст. 267 ПК України, яке починаючи з 01.01.2015 року по новому встановлює, регулює, визначає об'єкт оподаткування, платників цього транспортного податку, розмір ставки, податковий період за який підлягає обчисленню та сплаті, його адміністрування податковим органом.
Транспортний податок не зважаючи на те, що він відноситься до місцевого податку, його справляння та зарахування здійснюється до місцевої ради, в той же час він є таким, що визначний та встановлений Верховною ОСОБА_4 України, яка має відповідні повноваження на це. Такі повноваження на встановлення податку з усіма його критеріями та елементами є виключною компетенцією цього органу. Таке регулювання суспільних відносин між відповідними суб'єктами органів влади в сфері податків та зборів, час їх застосування має різне правове навантаження та сферу правового впливу на такі відносини.
Згідно з п.7.3 ст.7 Податкового кодексу України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються ним Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до нього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.
За приписами статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в розмірі і в порядку, встановленими законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, в повній мірі довів правомірність свого рішення.
Таким чином, позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.
У судовому засіданні, яке відбулось 14.07.2016 року, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Постанова оформлена та підписана 18.07.2016 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя ОСОБА_5