Справа № 203/4926/16-а (2-а/0203/160/2016)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2016 рокусправа № 203/4926/16-а (2-а/0203/160/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

секретар судового засідання: Федосєєва Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2016 року у справі № 203/4926/16-а (2-а/0203/160/2016) за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та поверненні ОСОБА_1 пенсії за віком у період з 1 квітня 2015 року по 25 серпня року; зобовязати відповідача нарахувати та повернути ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 квітня 2015 року по 25 серпня 2015 року.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 11 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку УПФУ в Амур-Нижньодніпровському районі та з 3 червня 2004 року отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-VI (далі Закон № 1058).

З 03.12.1993 року по 25.08.2015 року працювала суддею, зокрема, з 10.04.2001 року по 25.08.2015 року суддею Апеляційного суду Дніпропетровської області.

З 01.04.2015 року пенсійним органом припинено виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 47 Закону № 1058.

Наказом в.о. Голови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.08.2015 року № 165-к ОСОБА_1 звільнено з посади судді відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України та постанови Верховної ради України від 16.07.2015 року № 636-VIII «Про звільнення суддів» 25.08.2015 року. (а.с. 16, 17)

16.06.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення їй виплати незаконно утриманої пенсії за віком за період з 01.04.2015 року по 25.08.2015 року. (а.с. 11-12)

Листом № К32/03/15 від 29.06.2016 року відповідач повідомив позивача про відмову у задоволенні вказаної заяви про поновлення виплати пенсії за віком, посилаючись на закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про судоустрій та статус суддів», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не виплачується. (а.с. 13-14)

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на те, що оскільки рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року визнано неконституційним Закон України, на підставі якого позивачу зупинили виплату пенсії за віком у період з 01.04.2015 року по 25.08.2015 року і це рішення має зворотню дію в часі, наявні правові підстави для відновлення нарахування пенсії позивачу у вказаний період.

Проте колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки позивачем пропущений передбачений діючим законодавством шестимісячний строк звернення до суду за захистом своїх прав.

Так, в позовній заяві та запереченнях на апеляційну скаргу позивач зазначає, що не пропустила вказаний строк у звязку з тим, що про порушення своїх прав їй стало відомо після прийняття Конституційним Судом України рішення від 8 червня 2016 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 дійсно визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої, абзаців першого, другого, четвертого, шостого частини пятої статті 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453 VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213 VIII, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, та положення 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом цього рішення. (ч. 2 резолютивної частини рішення КСУ від 08.06.2016 № 4-рп/2016).

Тобто, предметом розгляду Конституційного Суду України на відповідність Конституції України були положення ст. 141 Закону № 2453 щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, встановлення максимального розміру такого утримання, припинення його виплати суддям у відставці на період їх роботи на певних посадах та скасування права судді на перерахунок призначеного раніше довічного грошового утримання судді, а також положення пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213, за якими у разі неприйняття до 1 червня 215 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до закону № 2453.

Проте пенсія за віком позивачу призначена відповідно до норм Закону № 1058, тобто на загальних підставах, а не як гарантія, яка обумовлена статусом судді.

Водночас норми статті 47 Закону № 1058 не були предметом розгляду Конституційним судом України при прийнятті рішення від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, у звязку з чим доводи позивача, що про порушення своїх прав вона дізналась саме із вказаного рішення, є безпідставними.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала.

Позивач просить суд здійснити нарахування та відновлення виплати пенсії за віком з 01.04.2015 по 25.08.2015 року, що свідчить про обізнаність позивача про порушення свого права починаючи з 25.08.2015 року, оскільки з 26.08.2015 виплату пенсії за віком позивачу було відновлено у звязку з її звільненням з посади судді.

Натомість за захистом своїх прав до суду ОСОБА_1 звернулася лише 24 жовтня 2016 року, практично більше ніж через рік з 25 серпня 2015 року, тобто з порушенням шестимісячного строку встановленого нормами ч. 2 ст. 99 КАС України, а відтак позов підлягає залишенню без розгляду з підстав пропущення процесуального строку звернення до суду.

Приписами п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Повний текст виготовлено 23 грудня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 155, 196, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2016 року у справі № 203/4926/16-а (2-а/0203/160/2016) скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Стягнути до спеціального фонду Державного Бюджету України відстрочений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 606 (шістсот шість) гривень 32 копійки за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко