Справа № 278/1236/16-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дубовік О.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"21" грудня 2016 р. Справа № 278/1236/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 відділу м.Житомира на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "04" листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 відділу м.Житомира до Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, третя особа: Міністерство оборони України про визнання незаконним та скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 04 листопада 2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 1 сесії 7 скликання «Про надання пільг щодо сплати земельного податку» від 27.11.2015 року відмовлено у наданні пільги щодо сплати земельного податку ОСОБА_3 відділу м. Житомир (далі-КЕВ (а.с. 12).

Намагаючись вирішити це питання, КЕВ було надіслано лист № 5456 від 10.11.2015 року до Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області зі зверненням про надання пільги по платі податку на землю. Проте, 29.12.2015 року за вих.№ 616 сільська рада відмовила у задоволені звернення та повідомила, що звернення не буде розглядатися згідно ст.8 Закону України «Про звернення громадян» та повторно надіслала рішення від 27.11.2015 року (а.с. 13, 14).

Не погодившись із вказаним рішенням, КЕВ звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області 1 сесії 7 скликання «Про надання пільг щодо сплати земельного податку» від 27.11.2015 року є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки як визначено ст.282 Податкового кодексу України пільги щодо сплати земельного податку для Збройних Сил України не передбачено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, судом встановлено, що 07.07.2015 року Березівською сільською радою Житомирського району Житомирської області прийнято рішення 50 сесії 6 скликання «Про встановлення місцевих податків та зборів на території Березівської сільської ради» (а.с. 37-38) та додаток № 3 до вказаного рішення - Положення про земельний податок (а.с. 39-43).

28.01.2016 року відповідачем прийнято рішення 2 сесії 6 скликання «Про внесення змін до 50 сесії 6 скликання «Про встановлення місцевих податків та зборів на території Березівської сільської ради» (а.с. 44-45).

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. За ст.92 - виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Частиною 2 статті 14 Закону України "Про Збройні Сили України" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

За п.35 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) до виключної компетенції сільської ради належить затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що Законом України від 28.12.2014 № 71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи», який у відповідній частині набрав чинності з 01.01.2015 р., були внесені істотні зміни та доповнення до Податкового кодексу України, зокрема, визначено податок на майно, який складається, зокрема, з плати за землю і такий податок віднесено до місцевих податків ( пп. 265.1.3 п. 265.1 ст. 265 ПК України).

За змістом ст. 265 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) податок на майно належить до місцевих податків, складається, зокрема, з плати за землю, яка в силу вимог пп. 14.1.147 п.14.1 ст. 14 цього ж Кодексу є обов'язковим платежем у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Суд вірно зазначив, що ст.7 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено загальні засади встановлення податків і зборів, зокрема, під час встановлення податку можуть передбачатися податкові пільги та порядок їх застосування (п.7.2).

Так, за приписами п. 7.4 ст. 7 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що елементи податку, визначені в п.7.1 цієї статті, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом.

У відповідності до п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

За змістом пп. 12.3.1, 12.3.2, п. 12.3, ст. 12 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні ст. 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

У відповідності до пп.12.3.7 п.23.3 цього ж Кодексу не дозволяється сільським, селищним, міським радам встановлювати індивідуальні пільгові ставки місцевих податків та зборів для окремих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і фізичних осіб або звільняти їх від сплати таких податків та зборів.

До повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів, зокрема, належать встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом (пп. 12.4.1. п. 12.4. ст. 12 Податкового кодексу України).

Статтею 284 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачені особливості оподаткування платою за землю, за п. 284.1 якої Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те що рішення Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства України, оскільки ст.282 Податкового кодексу України має вичерпний перелік категорій юридичних осіб звільнених від сплати податку, однак встановлення пільг щодо сплати земельного податку Збройним Силам України не передбачено. Також не передбачено таких пільг і ст.ст.283, 284 Податкового кодексу України.

Суд вірно вказав, що посилання позивача на п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України в частині прийняття рішення на користь платника податків у передбачених нормою цієї статті випадках не є допустимим, з огляду на положення ст.41 Податкового кодексу України, зі змісту якої вбачається, що відповідач не є контролюючим органом.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Березівською сільською радою, у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, доведено правомірність прийнятого нею рішення, чим спростовано доводи КЕВ.

Суд першої інстанції належним чином з'ясував обставини справи, дослідив представлені докази, надав їм відповідну правову оцінку та зробив обгрунтований висновок про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оспорюване рішення прийнято у в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відділу м.Житомира залишити без задоволення, постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "04" листопада 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 відділ м.Житомира вул.Д.Донцова,20,м.Житомир,10014

3- відповідачу/ Березівська сільська рада Житомирського району Житомирської області вул.Ватутіна,31,с.Березівка,Житомирський район, Житомирська область,12411

4-третій особі: Міністерство оборони України - пр.Повітрофлотський 6,м.Київ 168,03168,