Справа № 815/4444/16
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/4444/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Крусяна А.В.,

при секретарі судового засідання Макогон С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

01 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 29.06.2016 р. в частині продовження строку дії контракту від 01.04.2011 р. стосовно ОСОБА_1 ; зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за закінченням дії строку контракту від 01.04.2011 р. за п. а ч.6 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з тим закінченням дії контракту про проходження військової служби він підлягає звільненню відповідно до ч.6 п.а ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Оскаржуваним наказом контракт позивача неправомірно подовжено на період до оголошення демобілізації.

Відповідач - в/ч НОМЕР_1 заперечував проти позову зазначаючи, що на час звернення позивача з рапортом в країні діє особливий період, відтак правові підстави для звільнення ОСОБА_1 з військової служби, до оголошення демобілізації, відсутні.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача - Міноборони України, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

01.04.2011 р. між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командувача Повітряних сил Збройних сил України генерал-лейтенантом Онищенко Сергієм Івановичем укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на п`ять років. Контракт набрав чинності з 25.06.2011 р.

07 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 із рапортом, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі п. а ч.6 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу.

03 серпня 2016 р. ОСОБА_1 отримав відповідь помічника командира військової частини НОМЕР_1 , згідно якого рапорт ОСОБА_1 не може бути задоволений, оскільки це суперечить ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, так як на момент його розгляду в Україні запроваджений особливий період.

Крім того, наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 29.06.2016 р. № 131 капітану ОСОБА_1 , інженеру відділу супроводження підсистем єдиної автоматизованої системи управління центру інформаційних систем інформаційно-телекомунікаційного вузла, продовжено дію контракту понад встановлений строк з 25.06.2016 р. на період до оголошення демобілізації. В якості підстави зазначено ст.23 п.9 пп.2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що можливість продовження строку дії контракту на проходження військової служби понад встановлений строк в односторонньому порядку здійснюється виключно у разі настання особливого періоду. Особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію з 17.03.2014 року та триває до оголошення рішення про демобілізацію. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду, а тому його закінчення необхідно пов`язувати із виданням Президентом України відповідного указу про демобілізацію.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указами Президента України «Про часткову мобілізацію» та Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію».

Частиною 1, 2, 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності; проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку(за контрактом) або за призовом; порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону № 2232-XII для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються строки військової служби в календарному обчисленні від одного до п`яти років.

Пунктом «б» ч. 2 ст. 26 Закону № 2232-XII встановлено, що звільнення військовослужбовців з військової служби за контрактом здійснюється на підставах передбачених частиною шостою з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.

Пунктом «а» ч. 6 ст. 26 цього закону передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону № 2232-XII у разі настання особливого періоду: - для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Частиною 3 ст. 23 цього закону передбачено, що для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію. У разі закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію дія таких контрактів припиняється достроково.

Частина 8 ст. 26 Закону № 2232-XII передбачає обставини звільнення військовослужбовців під час особливого періоду (пункт 1), під час воєнного стану(пункт 2) та після прийняття рішення про демобілізації (пункт 3).

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що закінчення дії строку контракту є підставою для його розірвання у тому випадку, якщо не було виявлено бажання військовослужбовця укласти новий контракт, при цьому в односторонньому порядку продовження дії строку контракту на проходження військової служби понад встановлений контрактом строк можливо лише виключно у разі настання особливого періоду.

Визначення особливого періоду надано в ст. 1 Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України».

Так відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» передбачає, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім цього, в статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення мобілізації та демобілізації. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Отже, з наведених норм вбачається, що особливий період настає з моменту оголошення мобілізації.

В особливий період змінюються також строки військової служби. Зокрема, для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Крім того, відповідно до абз.2 ч.8 ст.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції від 20.05.2014 року) на час особливого періоду будь яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, призупиняється.

Так, на підставі Указів Президента України (затверджених відповідними Законами): від 17 березня 2014 року № 303/2014, від 06 травня 2014 року № 454/2014, від 21 липня 2014 року № 607/2014 та від 14 січня 2015 року № 15/2015 на Україні діяла часткова мобілізація з 18 березня 2014 року по 01 травня 2014 року, з 07 травня 2014 року по 20 червня 2014 року, з 24 липня 2014 року по 06 вересня 2014 року та з 20 січня 2015 року по 17 серпня 2015 року відповідно.

Відповідно до частини 9 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба, а для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону.

Пунктом 251 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України № 1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що в особливий період військовослужбовці проходять військову службу, резервісти призиваються на військову службу, а військовозобов`язані виконують військовий обов`язок у запасі в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період.

За правилами пункту 252 Положення № 1153/2008, у разі оголошення мобілізації: військовослужбовці Збройних Сил України звільненню не підлягають та продовжують проходити військову службу понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених із списків особового складу військових частин, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення у відставку військовослужбовців, визнаних за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку, та в запас за підставами, що відповідають підставам звільнення, визначеним частиною восьмою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Враховуючи викладене, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що продовження дії контракту військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, понад встановлені строки на період оголошення демобілізації передбачено чинним законодавством, що виключає звільнення позивача з військової служби за закінченням дії строку контракту.

Доводи апеляційної скарги, що тривалість особливого періоду встановлювалась на час дії Указів Президента «Про часткову мобілізацію» і на час закінчення дії його контракту не було особливого періоду, судова колегія не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються вищезазначеними законодавчими нормами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення по суті спору з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляції вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян