Справа № 813/4183/16
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року справа № 813/4183/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

при секретарі судового засідання Єдинак Г.Б.

за участю прокурора Бойко Н.І.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом В.о. керівника Червоноградської місцевої прокуратури до Угнівської міської ради Сокальського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання до вчининення дій, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява В.о. керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області до Угнівської міської ради Сокальського району Львівської області, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття жодних заходів до розроблення та погодження науково-проектної документації з визначення меж історичних ареалів м. Угнів Сокальського району Львівської області, встановлення меж та режимів використання історичних ареалів м. Угнів Сокальського району Львівської області;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невжиття жодних заходів до розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж територій історико-культурного призначення, незабезпечення проведення робіт з винесення меж історичного ареалу м. Угнів Сокальського району Львівської області та закріплення їх в натурі (на місцевості) та віднесення в його межах земель до земель історико-культурного призначення;

- зобовязати відповідача вжити відповідно до вимог чинного законодавства заходів щодо розроблення та погодження науково-проектної документації з визначення меж історичних ареалів м. Угнів Сокальського району Львівської області, встановлення меж та режимів використання історичних ареалів м. Угнів Сокальського району Львівської області;

- зобовязати відповідача вжити відповідно до вимог чинного законодавства України заходів щодо розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж територій історико-культурного призначення, забезпечити проведення робіт з винесення меж історичного ареалу м. Угнів Сокальського району Львівської області та закріплення їх в натурі (на місцевості) та віднесення в його межах земель до земель історико-культурного призначення..

В обґрунтуванні позовних вимог, представник позивача зазначила, що відповідно до інформації № 318/02-18 від 10.08.2016 року наданої Угнівською міською радою Сокальського району Львівської області не прийнято жодних рішень, щодо віднесення історичного ареалу м. Угнів Сокальського району Львівської області до земель історико-культурного призначення, а також не ведеться робота із виготовлення документації із землеустрою на об'єкти культурної спадщини у тому числі щодо винесення в натурі меж історичного ареалу та його зони регульованої забудови, що не відповідає п.5 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №318 від 13.03.2002 року. Також зазначає, що відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» історичні ареали населених пунктів визначаються історико-архітектурним опорним планом, який розробляється на замовлення органу місцевого самоврядування, однак історико-архітектурний опорний план з визначенням зон охорони пам'яток м. Угнів не розроблений. Згідно рішення № 98 від 08.04.2014 року «Про визначення генерального плану м. Угнів придатним для подальшого використання» вирішено визнати існуючий генеральний план м. Угнів придатним для подальшого використання з метою вирішення питань в галузі містобудування до часу затвердження нової містобудівної документації генерального плану м. Угнів, однак згідно вище зазначеної інформації новий генеральний план м. Угнів на даний час розроблений, проте не затверджений. У звязку із вище зазначеним, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнала, пояснила, що відсутні кошти.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, із наступних підстав.

Судом встановлено, що Червоноградською місцевою прокуратурою вивчено питання збереження та використання обєктів культурної спадщини на території Сокальського району Львівської області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 878 від 26.07.2001 року Про затвердження Списку історичних населених місць України з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України, на виконання статті 32 Закону України Про охорону культурної спадщини, затверджено Список історичних населених місць України, в тому числі до нього включено м. Угнів Сокальського району Львівської області та зобов'язано Державний комітет будівництва, архітектури та житлової політики разом з обласними державними адміністраціями затвердити науково-проектну документацію з визначення меж історичних ареалів населених місць, включених до зазначеного Списку.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України №318 від 13.03.2002 року Про затвердження Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць передбачено, що Міністерству культури і мистецтв, Державному комітетові будівництва, архітектури та житлової політики разом з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування забезпечити протягом 2002-2004 років визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць; затвердити до 2005 року правила охорони та використання історичних ареалів населених місць.

Пунктом 16 цього Порядку передбачено, що для кожного історичного ареалу визначаються режим використання і конкретні обмеження господарської діяльності на його території, які встановлюються правилами охорони та використання історичних ареалів населених місць.

Правила охорони та використання історичних ареалів населених місць повинні враховуватися під час розроблення місцевих правил забудови. Розроблення місцевих правил забудови є першочерговим для міст, що включені до Списку історичних населених місць України, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Для зазначених міст місцеві правила забудови затверджуються відповідними радами за погодженням з Мінкультури, Держбудом чи уповноваженими ними органами охорони культурної спадщини.

Однак, всупереч вищенаведеним вимогам, як вбачається з інформації, наданої Угнівською міською радою Сокальського району Львівської області від 10.08.2016 року № 318/02-18, межі історичного ареалу м. Угнів Сокальського району Львівської області не визначено.

Водночас, п. 5 Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №318 від 13.03.2002 передбачено, що межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проектною документацією під час розроблення історико-архітектурних опорних планів цих населених місць.

Із матеріалів справи вбачається, що межі історичного ареалу на момент розгляду справи м. Угнів Сокальського району Львівської області не визначено, а також не закріплено такі в натурі (на місцевості).

При цьому, згідно з п. 2 Постанови Міністерству культури і мистецтв, Державному комітетові будівництва, архітектури та житлової політики разом з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування зобовязано забезпечити протягом 2002-2004 років визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць.

Відповідно до п. 4 Постанови, відповідальними за визначення меж та режимів використання історичних ареалів є Мінкультури, Держбуд та уповноважені ними органи охорони культурної спадщини.

Так, історичний ареал охоплює історично сформовану частину населеного пункту, що зберегла старовинний вигляд, розпланування та характер забудови і є спеціально виділеною територією історико-культурного значення із затвердженими межами, яка повинна фіксуватися в усіх землевпорядних і містобудівних документах і розглядатися як специфічний обєкт містобудівного проектування.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зокрема, зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного і історико-культурного призначення.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (ст. 21 ЗК України).

За змістом ст. ст. 53, 54, 150 Земельного Кодексу України, до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам'ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.

Землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній і приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, пам'яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам'яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель.

Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом. Землі історико-культурного призначення відносяться до особливо цінних земель.

Земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися (викуплятися) для будівництва об'єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв'язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об'єктів соціально-культурного призначення, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов'язаних з їх експлуатацією, за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 53, 54, 122 Земельного кодексу України на органи місцевого самоврядування покладено обовязок щодо організації землеустрою та визначено порядок використання земель історико-культурного призначення, що здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У відповідності до вимог ст.ст. 4, 22 Закону України Про землеустрій субєктами землеустрою є землевласники та землекористувачі; землеустрій проводиться на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою.

Відповідно до ст. 32 Закону України Про охорону культурної спадщини встановлено, що з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам'яток, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій навколо них мають встановлюватися зони охорони пам'яток: охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару.

Межі та режими використання зон охорони пам'яток визначаються відповідною науково-проектною документацією і затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини.

Порядок визначення та затвердження меж і режимів використання зон охорони пам'яток та внесення змін до них встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

На охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам'яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст. 34 зазначеного Закону території пам'яток, охоронних зон, заповідників, музеїв-заповідників, охоронювані археологічні території належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.

Крім того, Закон України Про охорону культурної спадщини, визначає певний статус, правовий режим використання та захист для кожного виду обєктів культурної спадщини.

Стаття 2 Закону України Про охорону культурної спадщини визначає види обєктів культурної спадщини, серед яких археологічні, історичні, об'єкти архітектури та містобудування, ландшафтні.

Таким чином, земельні ділянки в межах історичного ареалу м. Угнів Сокальського району Львівської області та його охоронна зона фактично належать до земель історико-культурного призначення.

Земельні ділянки в межах історичного ареалу м. Угнів Сокальського району Львівської області, а також їх охоронні зони належать до земель історико-культурного призначення, а розпорядження Угнівською міською радою Сокальського району Львівської області земельними ділянками в межах згаданих обєктів культурної спадщини до винесення та закріплення їх меж в натурі (на місцевості) суперечить чинному законодавству з огляду на те, що землі історико-культурного призначення відносяться до особливо цінних земель, а Земельним кодексом України встановлено особливий порядок їх вилучення.

Пунктом 4, 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1094 Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою з організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення визначено, що замовником проекту землеустрою може бути землевласник або землекористувач та проект розробляється відповідно до завдання, затвердженого замовником, який є невідємною частиною договору про розроблення проекту землеустрою.

Зокрема, згідно з п. п. 4, 10 Порядку розроблення проектів землеустрою з організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду, іншого природного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення замовником проекту землеустрою може бути сільська, селищна, міська рада, яка в подальшому його і затверджує.

Відповідно до ст. 35 Закону України Про землеустрій, з метою встановлення місця розташування обєктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовується не за цільовим призначенням, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття у звязку з цим відповідних рішень органами місцевого самоврядування, проводиться інвентаризація земель.

Оскільки основним користувачем земельних ділянок в межах історичного ареалу м. Угнів Сокальського району Львівської області є Угнівська міська рада, саме до її компетенції віднесено забезпечення організації здійснення землеустрою, зокрема, встановлення меж земельних ділянок та історичного ареалу на місцевості, та віднесення земель в межах історичного ареалу до земель історико-культурного призначення.

Отже на переконання суду, відповідачем порушенні вимоги чинного законодавства та не проведені роботи з винесення меж історичного ареалу м. Угнів Сокальського району Львівської області та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначенні законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до окружного адміністративного суду в інтересах держави передбачено ст. 23 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року та ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 2 ст. 23 Закону України Про прокуратуру).

Таким чином, у даних правовідносинах відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції, а бездіяльність відповідачів порушує норми діючого земельного законодавства, а також законодавства, що регулює відносини у сфері використання обєктів історико-культурного призначення.

У звязку із відсутністю органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у даних правовідносинах, заступник керівника Львівської місцевої прокуратури звертається до суду за захистом державних інтересів і набуває статусу позивача.

Підставою подання до суду даного позову є необхідність захисту інтересів держави, в основі яких, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99, завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих, у даному випадку на охорону землі як національного багатства.

Відповідно до вимог п. п. 3-5 рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів, в їх основі завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (зокрема, економічних, соціальних) дій, програм, спрямованих на гарантування її економічної безпеки, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо; інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді; із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту і зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах; поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Підставою для представництва інтересів держави шляхом подання позову є те, що бездіяльність відповідача щодо забезпечення організації здійснення землеустрою, зокрема, встановлення меж земельних ділянок та історичного ареалу на місцевості, а також віднесення земель в межах історичного ареалу до земель історико-культурного призначення призводить до того, що на землі історичного ареалу не поширюються режими правової охорони, як на землі історико- культурного призначення.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п.53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом.

Проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Угнівської міської ради Сокальського району Львівської області щодо невжиття заходів з визначенням меж та режимів використання історичного ареалу м. Угнів Сокальського району Львівської області.

Визнати протиправною бездіяльність Угнівської міської ради Сокальського району Львівської області щодо невжиття заходів до розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж територій історико-культурного призначення, незабезпечення проведення робіт з винесення меж історичного ареалу м. Угнів Сокальського району Львівської області та закріплення їх в натурі (на місцевості) та віднесення в його межах земель до земель історико-культурного призначення.

Зобовязати Угнівську міську раду Сокальського району Львівської області відповідно до вимог чинного законодавства України вжити заходів щодо визначення меж та режимів використання історичного ареалу м. Угнів Сокальського району Львівської області.

Зобовязати Угнівську міську раду Сокальського району Львівської області відповідно до вимог чинного законодавства України вжити заходів щодо розроблення проекту землеустрою з організації та встановлення меж територій історико-культурного призначення, забезпечити проведення робіт з винесення меж історичного ареалу м. Угнів Сокальського району Львівської області та закріплення їх в натурі (на місцевості) та віднесення в його межах земель до земель історико-культурного призначення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної карги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 26 грудня 2016 року.

Суддя Кухар Н.А