Справа № 263/10940/16-а
Суддя: Скрипниченко Т. І.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/314/2016
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2016 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Скрипниченко Т.І.,

при секретарі - Ткачук Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.істі Маріуполі ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР №330869 від 21.08.2016. Позовні вимоги обґрунтовує наступним.

24 серпня 2016 року інспектором патрульної поліції 4-ї роти 3 батальйону УПП в місті Маріуполь рядовим поліції ОСОБА_2 було винесено постанову АР №330869 про притягнення до адміністративної відповідальності за чю2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до змісту постанови порушив правила проїзду світлофору. Вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки інспектором на місці вчинення адміністративного правопорушення складено постанову, а не в Управлінні патрульної поліції в м.Маріуполь, за адресою: м.Маріуполь, вул. Макара Мазая, 16, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, позбавив можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КупАП, відповідач проігнорував порядок встановлений ст.278,279 КупАП, не надав докази порушення п.8.10 ПДР України та не звернув уваги на п.8.11 ПДР України, що могло слугувати підставою для звільнення від відповідальності за порушення ПДР України, а також не зясував всіх обставин по даній справі, що можуть помякшувати вину або взагалі її виключити.

Позивач у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи був плвідомлений належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, давши аналіз та оцінку наданим доказам, встановив наступне.

Постановою серії АР №330869 від 21.08.2016 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425 гривень.

Згідно ч. 3 ст. 288 КУпАП постанову про накладення адміністративного стягнення іншого органу (посадової особи) може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 2 ст. 71 КАС України визначає особу, на яку покладається тягар доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Заявлений відповідач не з'явився в судове засідання, тому суд вирішив спір на підставі доказів, що були надані позивачем.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органами державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З тексту позовної заяви позивача та наданого клопотання про витребування доказів у відповідача щодо скоєння правопорушення позивачем, вбачається, що позивач фактично оспорює сам факт правопорушення, тому просить у позові скасувати постанову про притягнення його до адмінінстративної відповідальності та не ставить інших вимог.

Суд вважає що суб'єктом владних повноважень не надано належних та допустимих доказів вчинення правопорушення, та притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути здійснене на підставі неналежних доказів його вини.

Що стосується посилання позивача на порядок оформлення правопорушення, як обґрунтування позовних вимог, то суд із доводами позивача у цій частині не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 222 КУпАП , органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до правил ст.258 КУпАП у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами ( посадовими особами ) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даної статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Відповідно п.4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121--2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124--1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ст.122 ч.2 КУпАП, може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Що стосується скасування постанови про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 425 грн., то вона підлягає скасуванню на підставі саме не надання відповідачем доказів скоєння позивачем правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 86, 158-163 КАС України, ст. ст. 247, 251, 252, 256, 287-289 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.істі Маріуполі ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та визнання дій протиправними задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР №330869 від 21.08.2016 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.І. Скрипниченко