Справа № 804/2433/16
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2016-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 грудня 2016 рокусправа № 804/2433/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Баранник Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 "Санрайз"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2016

у справі за позовом ОСОБА_2 "Санрайз" до Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції про скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 "Санрайз" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження.

Позов обґрунтовано тим, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції було розглянуто заяви Державної архітектурно-будівельної інспекції України про примусове виконання постанов про накладення на ОСОБА_2 САНРАЙЗ штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 75-Ю та № 74-Ю від 02.04.2012 року. На підставі зазначених виконавчих документів державним виконавцем відкрито виконавчі провадження про примусове виконання постанов №75-10 та №74-10 від 02.04.2012 року, про що винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №50694408, ВП №50692387 від 01.04.2016 року. На думку позивача, відповідачем відкриті виконавчі провадження на підставі неіснуючих документів, виконання яких необхідно здійснити в ході виконавчого провадження, що є достатньою підставою для скасування зазначених постанов про відкриття виконавчого провадження. Крім цього, позивач вважає, що державний виконавець не мав права відкривати виконавчі провадження з примусового виконання зазначених документів, оскільки сплинув строк для предявлення до виконання документів які стали підставою для відкриття виконавчого провадження, відтак постанови про відкриття виконавчого провадження підлягають скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що державним виконавцем прийнято до виконання виконавчі документи у межах дворічного строку предявлення їх до виконання.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем (ОСОБА_2 "Санрайз") подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що максимальний строк предявлення виконавчих документів до виконання становить один рік. Виконавче провадження відкрите в межах дворічного строку предявлення виконавчого документа до виконання порушує норми ЗУ «Про виконавче провадження».

В запереченнях відповідач посилається на ст. 4 ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» N 208/94-ВР від 14.10.1994, згідно якої встановлено строк 2 роки для предявлення постанови про накладення штрафу до органу виконавчої служби.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги. Суду пояснив, що строк предявлення виконавчого документа до виконання становить 1 рік.

Інші учасники процесу у судове засідання не зявились. Про час, дату та місце судового засідання повідомленні належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області 02.04.2012 року винесено:

- Постанову №75-Ю про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою постановлено визнати винним ОСОБА_2 САНРАЙЗ у вчинені правопорушення, передбаченого абз.2, п.4, ч.2, ст.2 Закону України Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та накласти штраф у сумі 38628 грн.;

- Постанову №74-Ю про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою постановлено визнати винним ОСОБА_2 САНРАЙЗ у вчинені правопорушення, передбаченого абз.2, п.6, ч.2, ст.2 Закону України Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та накласти штраф у сумі 48285 грн.

По зазначеним постановам про накладення штрафів відкриті виконавчі провадження 01.04.2016 року.

Натомість, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції про правомірність Постанов від 01.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження на підставі Постанов інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 02.04.2012 року про накладення штрафу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999 р., Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» № 208/94-ВР від 14.10.1994 р., норми Порядку «Про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» затвердженого Постановою КМУ № 244 від 06.04.1995 р.

Порядок накладення та стягнення сум штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності врегульовано ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» № 208/94-ВР від 14.10.1994 р. та Порядком «Про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» затверджено Постановою КМУ № 244 від 06.04.1995 р.

Відповідно до пункту 25 Порядку «Про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачено певний алгоритм дій в разі не сплати штрафів по Постанові архітектурно-будівельної інспекції, а саме: « Другий примірник Постанови у разі несплати штрафу в установлений строк предявляється органом державного архітектурно-будівельного контролю до примусового виконання у порядку та строки, визначені Законом України Про виконавче провадження.

Отже єдиним правовим актом що встановлює порядок та строки предявлення Постанов про накладення штрафів архітектурно-будівельною інспекцією є Закон України «Про виконавче провадження», який обумовлює предявлення документів до виконання у строк протягом одного року з моменту набуття чинності.

ОСОБА_2 «Санрайз» оскаржував постанови про накладення штрафів. Рішенням апеляційного адміністративного суду у справі № 2а/0470/4755/12 від 05.06.2014 року Постанови про накладення штрафу вступили в законну силу. Відповідно саме з 05.06.2014 року почався перебіг однорічного терміну для звернення на примусове стягнення штрафів.

В своїх заперечення відповідач посилається на ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та вважає, що вказаною статтею передбачений строк предявлення виконавчого документа до виконання протягом двох років. Натомість, така позиція є помилковою.

Слід взяти до уваги, що у ст. 4 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» зазначено, що не підлягає виконанню постанова, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення. Отже, в цій статті не вказано про дворічний строк предявлення виконавчого листа до виконання, а зазначено, що не підлягає виконанню постанова, яку не було звернуто до виконання протягом двох років з дня винесення. Саме протягом двох років з дня винесення постанови, а не набрання законної сили рішенням. Що на думку колегії суддів апеляційної інстанції є суттєвим для правильного вирішення даної справи. Постанови про накладення штрафів датовані 02.04.2012 року, отже днем їх винесення є 02.04.2012 року. Таким чином, в разі відсутності судового спору щодо них, вони могли б бути звернуті до виконання протягом двох років з дня винесення (тобто до 02.04.2014 року).

Натомість, щодо Постанов про накладення штрафів (№74-Ю, №75-Ю) тривали судові спори, які були завершені лише 05.06.2014 з набранням законної сили судовим рішення. Отже, в даному випадку слід керуватися не дворічним строком предявлення виконавчого документу до виконання з дня винесення постанови про накладення штрафу, а річним строком предявлення виконавчого документа до виконання, передбаченого для судових рішень статтею 22 Закон України «Про виконавче провадження».

Так, Закон України «Про виконавче провадження» (а саме п. 1 ч. 2 ст. 22) передбачає строки пред'явлення виконавчих документів до виконання:

- для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Таким чином державний виконавець мав застосувати пункт 1 частини 2 ст. 22 Закон України «Про виконавче провадження», що передбачає річний строк пред'явлення виконавчих документів до виконання для виконання судових рішень.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції 01.04.2016 р. виконавче провадження відкрито із порушенням строків встановлених статтею 22 ЗУ «Про виконавче провадження», таким чином оскаржувані постанови про відкриття виконавчого провадження підлягають скасуванню, оскільки статтею 26 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що в тому числі пропуск встановленого терміну предявлення документу до виконання є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відтак оскаржувані постанови про відкриття виконавчих проваджень, підлягають скасуванню відповідно до пункту 6 частини 1 статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження», а апеляційна скарга задоволенню; при цьому постанову суду першої інстанції слід скасувати, а позов задовольнити.

Керуючись п. 3 ч. 1 статті 198, статтями 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 "Санрайз" задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2016 року скасувати.

Позов задовольнити.

Скасувати Постанову від 01.04.2016 року державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №50694408.

Скасувати Постанову від 01.04.2016 року державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №50692387.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.А. Щербак