Справа № 817/816/16
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"22" грудня 2016 р. Справа № 817/816/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" жовтня 2016 р. у справі за позовом КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.02.2016 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В обґрунтування позову покликається на порушення порядку проведення документальної перевірки та оформлення її результатів та вказує на безпідставне застосування штрафних санкцій. Вказує, що документальна перевірка була проведена контролюючим органом з порушенням норм Податкового кодексу України. На підставі викладеного просив, адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області від 24.02.2016 № та № НОМЕР_2.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказану постанову та ухвалити нову про відмову в задоволенні позову. Відповідач вважає, що правомірно застосовав до позивача штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов'язання, оскільки проведеною перевіркою було встановлено затримку сплати КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС узгодженої суми грошового зобов'язання згідно з податковою декларацією з плати за землю за 2015 рік № НОМЕР_3 від 17.02.2015, а саме: на 30 календарних днів по терміну сплати 30.11.2015, фактичного погашено 29.01.2016 в сумі 28464,46грн. та на 60 календарних днів по терміну сплати 30.12.2015, фактично сплачено 29.01.2016 в сумі 34318,64грн.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

05.02.2016 Державною податковою інспекцією у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області проведено перевірку позивача про своєчасність сплати узгодженої суми податкового зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності, за результатами якої складено акт № 23 від 05.02.2016 (а.с.7).

Перевіркою встановлено, що КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС в порушення ч.1 ст.49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України", п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України затримало сплату узгодженої суми грошового зобов'язання, нарахованого згідно звітної податкової декларації з плати за землю (орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2015 рік № від 17.02.2015, а саме: на 60 днів по терміну сплати 30.11.2015 фактично погашено 29.01.2016 на суму 28464,46грн. та на 30 днів по терміну сплати 30.12.2015 фактично погашено 29.01.2016 на суму 34318,64грн.

З розрахунку штрафної санкції до акта перевірки № 23 від 05.02.2016 встановлено, що за результатами проведеної перевірки контролюючий орган застосував до платника податків штрафні санкції:

1) в сумі 3431,86грн. (10%) - за порушення строку сплати грошового зобов'язання в сумі 34318,64грн. по податковому розрахунку земельного податку від 17.02.2015 № на 30 дні, за період з 31.12.2015 по 29.01.2016;

2) в сумі 5692,89грн. (20%) - за порушення строку сплати грошового зобов'язання в сумі 28464,46грн. по податковому розрахунку земельного податку від 17.02.2015 № на 60 дні, за період з 01.12.2015 по 29.01.2016 (а.с.8).

За результатами перевірки та на підставі акта №23 від 05.02.2016 Державною податковою інспекцією у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.02.2016 №, яким позивача за затримку на 30 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 34318,64грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 3431,86грн. за платежем "орендна плата з юридичних осіб" та податкове повідомлення-рішення від 24.02.2016 №, яким позивача за затримку на 60 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 28464,46грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% в сумі 5692,89грн. за платежем "орендна плата з юридичних осіб" (а.с.9-12).

Позивач використав процедуру оскарження податкових повідомлень-рішень, за наслідками якої скарги платника податків залишені без задоволення, податкові повідомлення-рішення - без змін (а.с.13-17).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено порядок та процедуру проведення перевірки позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 20.1.4 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку встановленому Податковим кодексом України.

У п. 61.1 ст. 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. (пп. 62.1.3 п. 62.2 ст. 62 ПК України).

У ході судового розгляду встановлено, що перевірка позивача була камеральною; керівником контролюючого органу рішення про проведення перевірки, оформлене наказом, не приймалося та позивачу не надсилалося.

Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Разом з тим, зі змісту дослідженого судами акта №23 від 05.02.2016 вбачається, що податковим органом проведена перевірка позивача на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20.1 ст.20 ПК України, при цьому відображено відомості щодо граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, а також відомості щодо дати та сум фактичної сплати зобов'язання. Що вказує на те, що відповідачем досліджувались не тільки дані, зазначені у декларації платника, а також інші відомості, а відтак перевірка не ж камеральною, а є документальною перевіркою.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Документальною невиїзною позаплановою електронною перевіркою за заявою платника податків (далі - електронна перевірка) вважається перевірка, що проводиться на підставі заяви, поданої платником податків з незначним ступенем ризику, визначеним відповідно до пункту 77.2 статті 77 цього Кодексу, до контролюючого органу, в якому він перебуває на податковому обліку. Заява подається за 10 календарних днів до очікуваного початку проведення електронної перевірки, але не раніше офіційного повідомлення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про запровадження проведення такої перевірки для відповідних платників податків: які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності; субєктів господарювання мікро-, малого; середнього підприємництва; інших платників податків.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначено в статті 79 ПК України.

Так, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п.79.1 ст.79 ПК України).

У відповідності до п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що податковий орган порушив установлену законом процедуру проведення документальної перевірки позивача, діяв поза межами правового поля. Тому відображені в акті перевірки від №23 від 05.02.2016 відомості не можуть бути взяті до уваги судом відповідно до ч.3 ст.70 КАС України, оскільки такі відомості одержані контролюючим органом з порушенням закону.

Слід також зазначити, що право платника оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього не залежить від виду такої перевірки. Реалізація такого права за відсутності обов'язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою.

Окрім того, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК необов'язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 27 січня 2015 року (справа N 21-425а14).

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності спірних податкових повідомлень-рішень.

Апеляційна скарга не містить будь-яких доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які покладено в основу судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" жовтня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: КП "Рівненське гуртово-роздрібне об'єднання" ОСС вул.Млинівська,20,м.Рівне,33024

3- відповідачу/відповідачам: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,