Справа № 1715/4558/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Київ К/9991/65125/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги ОСОБА_4 та управління Пенсійного фонду України в м. Рівне на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 10.07.2012р. та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012р. у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог - а.с. 32) про зобов'язання УПФУ в м.Рівне призначити йому пенсію за віком з 19.09.2011р.; підвищення розміру пенсії за віком на 1,5% у зв'язку з відстрочкою часу її призначення на три місяці (з 19.06.2011р. на 19.09.2011р.); зарахування до страхового стажу 3 років 11 місяців 15 днів, у тому числі періоди роботи: 1965р., 1966р., 1967р. - 3 роки; з 09.05.1969р. по 04.06.1971р. - 1 календарний день; з 01.08.1971р. по 30.11.1971р. - 1 місяць 5 календарних днів; з 01.12.1971р. по 31.08.1972р. - 9 місяців; з 05.06.1977р. по 01.07.1977р. - 27 календарних днів та з 02.08.1968р. по 31.08.2011р. - 12 календарних днів; перерахування розміру пенсії у зв'язку із зміною розміру коефіцієнта заробітної плати та коефіцієнта страхового стажу; зобов'язання виплатити пенсію за період з 19.09.2011р. по 03.10.2011р. та зобов'язання доплатити різницю між фактично виплаченою пенсією та необхідним розміром пенсії за період з 04.10.2011р. і до часу виплати нового (перерахованого) розміру пенсії.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 19.06.2011р. він набув право на призначення пенсії за віком. В порушення вимог статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» відповідачем протиправно призначено йому пенсію за віком з 04.10.2011р. ( з часу звернення із заявою про призначення пенсії за віком), а не з останнього дня повного місяця відстрочки часу її призначення, тобто з 19.09.2011р., оскільки вважає, що період з 19.06.2011р. по 19.09.2011р. є відстроченням часу виходу на пенсію. Зазначав, що чинна на час звернення із заявою про призначення пенсії редакція статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» не передбачала подачу заяви про відстрочення призначення пенсії. Відповідачем протиправно відмовлено йому в підвищенні розміру пенсії за віком відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» у зв'язку із відстроченням часу її призначення.

Крім того, позивач посилався на те, що відповідач протиправно не зарахував до його страхового стажу 3 роки 11 місяців 15 днів - період роботи в колгоспі «Огульчанське» з 1965 по 1967 рік та з 01.08.1971р. по 31.11.1971р.; 1 календарний день служби в армії з 09.05.1969р. по 04.06.1971р.; 9 місяців навчання на підготовчих курсах в Харківському інженерно-економічному інституті з 01.12.1971р. по 31.08.1972р. та 27 днів навчання в Харківському інженерно-економічному інституті з 05.06.1977р. по 01.07.1977р.; 12 днів за кожен випадок звільнення з 02.08.1968р. по 31.08.2011р. відновідно до пункту 42 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 10.07.2012р. позовні вимоги задоволено частково. Зобов'язано УПФУ в м.Рівне зарахувати до страхового стажу позивача періоди: з 09.05.1969р. по 04.06.1971р. - 1 календарний день; з 01.12.1971р. - по 31.08.1972р. - 9 місяців; з 05.06.1977р. по 01.07.1977р. - 27 календарних днів; з 02.08.1968р. по 31.08.2011р. - 12 календарних днів та провести перерахунок пенсії позивачу, доплату до пенсії з урахуванням проведених виплат з 04.10.2011р. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012р. скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу позивача період з 01.12.1971р. по 31.08.1972р. і в цій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі.

Також з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційні скарги в межах наведених у них доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилось 60 років.

04.10.2011р. позивач подав до УПФУ в м. Рівне заяву про призначення пенсії за віком і з вказаної дати йому призначено пенсію за віком відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

25.11.2011р. позивач звернувся до УПФУ в м. Рівне із запитом про надання інформації щодо призначення йому пенсії за віком (а.с. 11).

Листом УПФУ в м. Рівне від 15.12.2011р. позивача повідомлено, що пенсія йому призначена відповідно до вимог пенсійного законодавства (а.с. 12-13).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідачем безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача періоди: з 09.05.1969р. по 04.06.1971р. - 1 календарний день, з 05.06.1977р. по 01.07.1977р. - 27 календарних дні та з 02.08.1968р. по 31.08.2011р. - 12 календарних дні.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суди виходили з того, що позивач досяг пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто в період дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції до 01.10.2011р., із заявою про відстрочення часу призначення пенсії не звертався, з дати звернення за призначенням пенсії (04.10.2011) пройшло більше трьох місяців з дня досягнення позивачем пенсійного віку, а тому відповідачем правомірно призначено йому пенсію за віком з дня звернення - 04.10.2011р., підстави для підвищення розміру пенсії на 1,5% згідно статті 29 зазначеного Закону, виплату пенсії за період з 19.09.2011р. по 03.10.2011р. та доплату різницю між фактично виплаченою пенсією та необхідним розміром пенсії відсутні.

Крім того, суди виходили з того, що при нарахуванні пенсії стаж роботи позивача в колгоспі «Огульчанське» врахований відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства та підтверджуючих довідок, а пенсія правомірно обчислена із заробітної плати за період з 01.07.2000р. по 30.09.2011р. за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині зарахування до страхового стажу періоду перебування позивача на підготовчих курсах при вищому навчальному закладі з 01.12.1971р. по 31.08.1972р. та відмовляючи в цій частині в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що навчання на підготовчих курсах та підготовчому відділенні при вищих навчальних закладах не є навчанням у вищому навчальному закладі, а тому не може зараховуватися до стажу роботи відповідно до пункту «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З такими висновками судів колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги позивача висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що період роботи позивача у колгоспі «Огульчанське» зараховано відповідно до записів трудової книжки та уточнюючих довідок, навчання на підготовчих курсах до навчання у вищому навчальному закладі не відноситься, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Також безпідставним є посилання позивача на те, що чинним на час звернення його із заявою про призначення пенсії законодавством не було передбачено подачі заяви про відстрочення призначення пенсії, оскільки до спірних правовідносин слід застосовувати Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у редакції станом на час досягнення ним пенсійного віку, відповідно до якого було передбачено подачу такої заяви.

Мотиви та доводи касаційної скарги відповідача також висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що відповідачем помилково не зараховано до страхового стажу позивача один день служби в армії, час навчання у Харківському інженерно-економічному інституті зараховано без врахування 27 календарних днів до дня його відрахування, а також в порушення вимог пункту 42 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) не додані дні за кожним випадком звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційні скарги слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та управління Пенсійного фонду України в м. Рівне відхилити, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 10.07.2012р. та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2012р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець