Справа № 813/3259/16
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року справа № 813/3259/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Зубач С.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому з асіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом Керівника Львівської місцевої прокуратури №2 до Брюховицької селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Керівника Львівської місцевої прокуратури №2 до Брюховицької селищної ради про визнання протиправною бездіяльність Брюховицької селищної ради щодо незабезпечення розроблення історико-архітектурного опорного плану смт. Брюховичі; зобовязання Брюховицьку селищну раду відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити розроблення історико-архітектурного опорного плану смт. Брюховичі та винести його на розгляд сесії Брюховицької селищної ради.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України №878 від 26.07.2001 «Про затвердження Списку історичних населених місць України» з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України, на виконання статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», затверджено Список історичних населених місць України, в тому числі до нього включено смт. Брюховичі та зобов'язано Державний комітет будівництва, архітектури та житлової політики разом з обласними державними адміністраціями затвердити науково-проектну документацію з визначення меж історичних ареалів населених місць, включених до зазначеного Списку. Постановою Кабінету Міністрів України №318 від 13.03.2002 «Про затвердження Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць» передбачено Міністерству культури і мистецтв, Державному комітетові будівництва, архітектури та житлової політики: разом з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування забезпечити протягом 2002-2004 років визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць; затвердити до 2005 року правила охорони та використання історичних ареалів населених місць. Брюховицькою селищною радою не прийнято жодних рішень щодо віднесення історичного ареалу смт. Брюховичі до земель історико-культурного призначення, а також селищною радою не ведеться робота із виготовлення документації із землеустрою на об'єкти культурної спадщини, у тому числі щодо винесення в натурі меж історичного ареалу та його зони регульованої забудови. Позивач вважає, що оскільки смт. Брюховичі віднесено до Списку історичних населених місць України, розроблення історико-архітектурного опорного плану є обовязковим. Однак, Брюховицькою селищною радою, незважаючи на наявний обовязок щодо розроблення історико-архітектурного опорного плану, передбачений законодавством, останній по даний час не розроблено, а відтак не встановлено межі історичних ареалів населеного місця, межі зон охорони памяток культурної спадщини, що призводить до їх неналежної охорони та використання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позов визнав частково, свої заперечення обґрунтовує в поданому суду письмовому запереченні по справі від 09.11.2016 року № 2236 (вх. № 28185 від 10.11.2016), посилається на те, що реалізація процедури виготовлення та погодження історико-архітектурного опорного плану складається з декількох етапів (визначення субєкта господарювання, спеціалізованого у сфері вивчення, охорони і використання культурної спадщини; укладення договору на виконання таких робіт; виготовлення науково-проектної документації; погодження та затвердження документації). Відтак, реалізація такої процедури можлива лише із залучення приватних та державних установ, а також органу місцевого самоврядування, отже неможливо передбачити терміни виготовлення історико-архітектурного опорного плану. Представник відповідача зазначає, що станом на теперішній час Генеральний план смт. Брюховичі перебуває на коригуванні в ДП «Містопроект», а самі роботи по виготовленню історико-архітектурного опорного плану є високовартісними і потребують виділення коштів з місцевого бюджету тільки на 2017 рік.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та давши їм правову оцінку, суд встановив наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 878 від 26.07.2001 «Про затвердження Списку історичних населених місць України» з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України, на виконання статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини», затверджено Список історичних населених місць України, в тому числі до нього включено смт. Брюховичі, зобов'язано Державний комітет будівництва, архітектури та житлової політики разом з обласними державними адміністраціями затвердити науково-проектну документацію з визначення меж історичних ареалів населених місць, включених до зазначеного Списку.

Також Постановою Кабінету Міністрів України № 318 від 13.03.2002 «Про затвердження Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць» передбачено Міністерству культури і мистецтв, Державному комітетові будівництва, архітектури та житлової політики: разом з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування забезпечити протягом 2002-2004 років визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць; затвердити до 2005 року правила охорони та використання історичних ареалів населених місць.

Так, Львівською місцевою прокуратурою № 2 вивчено питання стану додержання Брюховицькою селищною радою вимог законодавства щодо охорони культурної спадщини.

Позивач посилається на те, що проведеною перевіркою встановлено, що Брюховицькою селищною радою не розроблено історико-архітектурний опорний план, не встановлено межі історичних ареалів населеного місця, межі зон охорони памяток культурної спадщини, що призводить до їх неналежної охорони та використання.

При прийнятті постанови суд виходив з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2001 року № 878 Про затвердження Списку історичних населених місць України (далі - Постанова КМУ № № 878) з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України, на виконання статті 32 Закону України Про охорону культурної спадщини затверджено Список історичних населених місць України (міста і селища міського типу), до якого також входить в Львівській області смт. Брюховичі з датою заснування або першої писемної згадки -століття.

Пунктом 2 згаданої Постанови КМУ № 878 Державному комітетові будівництва, архітектури та житлової політики разом з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями забезпечити протягом 2001 - 2003 років розроблення та затвердження науково-проектної документації з визначення меж історичних ареалів населених місць, включених до зазначеного Списку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 318 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14 грудня 2011 року N 1293) затверджено Порядок визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць.

Згідно з п. 10, 11 згаданого Порядку історичний ареал є спеціально виділеною у населеному місці територією історико-культурного значення із затвердженими межами, яка повинна фіксуватися в усіх землевпорядних і містобудівних документах та розглядатися як специфічний об'єкт містобудівного проектування. Частина територій історичних ареалів, а саме території пам'яток та їх охоронних зон, території заповідників, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення.

Для кожного історичного ареалу визначаються режим використання та конкретні обмеження господарської діяльності на його території, які встановлюються правилами охорони та використання історичних ареалів населених місць. Правила охорони та використання історичних ареалів населених місць повинні враховуватися під час розроблення місцевих містобудівних програм, містобудівної документації. Розроблення містобудівної документації є першочерговим для міст, що включені до Списку історичних населених місць України, затвердженого Кабінетом Міністрів України (п. 16 Порядку).

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності,забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України від 17.02.2011 року № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VI).

Згідно з статтею 17 Закону № 3038-VI генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Для населених пунктів, занесених до Списку історичних населених місць України, в межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об'єкти культурної спадщини.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону № 3038-VI склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання частини четвертої статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" затверджено Порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту, затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 02.06.2011 № 64, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 24 червня 2011 р. за N 781/19519.

Відповідно до згаданого Порядку історико-архітектурний опорний план - це науково-проектна документація, яка розробляється у складі генеральних планів історичних населених місць.

Історико-архітектурний опорний план розробляється на замовлення виконавчих органів місцевого самоврядування суб'єктами господарювання, спеціалізованими у сфері вивчення, охорони і використання культурної спадщини, які мають у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат (п. 2.1 Порядку).

Згідно з п. 1.4 Порядку історико-архітектурний опорний план погоджується та затверджується у складі містобудівної документації згідно із Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Частиною 10 статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.

Відтак, з врахуванням того, що смт. Брюховичі віднесено до Списку історичних населених місць України, розроблення історико-архітектурного опорного плану є обовязком відповідача.

Статтею 19 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема, землі історико-культурного призначення.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання обєктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України від 08.06.2000 року № 1805-III Про охорону культурної спадщини (надалі Закон № 1805-III).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1805-III історичний ареал населеного місця це частина населеного місця, що зберегла обєкти культурної спадщини і повязані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку.

Відповідно до статті 34 Закону № 1805-III землі, на яких розташовані памятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.

Встановлення зон охорони памяток та затвердження меж історичних ареалів населених місць не може бути підставою для примусового вилучення з володіння (користування) земельних ділянок у юридичних та фізичних осіб за умов дотримання землевласниками та землекористувачами правил використання земель історико-культурного призначення.

Ця норма кореспондує із частиною першою статті 53 ЗК України, згідно із якою до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані памятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.

Тобто, встановлення правового режиму історичного ареалу смт. Брюховичі, визначення та затвердження його меж є підставою, згідно із вказаними нормами, для переведення земель у межах історичного ареалу до категорії земель історико-культурного призначення.

Загальна компетенція селищних рад визначена статтею 25 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні (надалі Закон № 280/97-ВР), згідно із якою селищні ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно із пунктом 34 частини першої статті 26 виключно на пленарних засіданнях селищної ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

За приписами статті 12 ЗК України до повноважень селищних рад у галузі земельних відносин на території селищ належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

При цьому розпорядження радами землями відповідних територіальних громад відбувається, зокрема, шляхом зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, не повязаних із їх вилученням та передачею у власність або наданням в користування.

Так, відповідно до статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень, зокрема, органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться, зокрема, органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, сільською, селищною, міською радою.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом та погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Орган місцевого самоврядування, зокрема, у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Відповідно до статті 4 Закону України від 22.05.2003 року № 858-IV Про землеустрій (надалі Закон № 858-IV) Брюховицька селищна рада є субєктом землеустрою.

Статтею 19 Закону № 858-IV визначено повноваження, зокрема, селищних рад у сфері землеустрою на території селищ, до яких належать: організація і здійснення землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Згідно із приписами статті 2 Закону № 858-IV землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості, зокрема, меж територій історико-культурного призначення.

Відповідно до вказаних норм законодавства, саме до компетенції Брюховицької селищної ради відносяться винесення меж історичного ареалу смт. Брюховичі, закріплення їх в натурі (на місцевості) та віднесення земель в його межах до земель історико-культурного призначення, про зобовязання відповідача до вчинення яких просить позивач.

Разом з тим, не розроблення відповідачем історико-архітектурного опорного плану смт. Брюховичі тягне за собою не становлення меж історичного ареалу, що в свою чергу є наслідком не віднесення земель в межах останнього до земель історико-культурного призначенні та тягне порушення порядку використання та охорони земель у межах історичного ареалу смт. Брюховичі, які відповідно до приписів статті 150 ЗК України відносяться до особливо цінних земель; порушення порядку охорони культурної спадщини.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Брюховицької селищної ради щодо незабезпечення розроблення історико-архітектурного опорного плану смт. Брюховичі.

Зобовязати Брюховицьку селищну раду відповідно до вимог чинного законодавства України забезпечити розроблення історико-архітектурного опорного плану смт. Брюховичі та винести його на розгляд сесії Брюховицької селищної ради.

Стягнути з Брюховицької селищної ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Львівської місцевої прокуратури №2 судовий збір в розмірі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 26.12.2016 року.

Суддя (підпис) Р.М. Брильовський

З оригіналом згідно

Постанова не набрала законної сили

Суддя Р.М. Брильовський