Справа № 385/1410/16-а(2-а/385/45/16)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2016 рокусправа № 385/1410/16-а провадження №2-а/385/45/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2016 року по справі №385/1410/16-а(провадження №2-а/385/45/16) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області про зобов'язання провести перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області, в якому просив:

-визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області у зменшенні розміру пенсії позивача, встановленої на виконання постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2010 року;

-зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області здійснити виплату позивачу пенсії у розмірі, визначеному на виконання постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2010 року станом на 31 жовтня 2011 року, провести у звязку з чим відповідні перерахунки за минулий час починаючи з 01 травня 2016 року та утриматися від зменшення її розміру.

В обґрунтування позову посилався на те, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області та отримує пенсію згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На виконання рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.03.2010р. відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивачу, розмір якої станом на 31.10.2011р. складав 7223,60 грн. Однак, починаючи з листопада 2011 року розмір виплачуваної позивачу пенсії зменшився. Наведене, на думку позивача, свідчить про порушення відповідачем прав позивача, а тому ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відповідності дій УПФУ вимогам закону під час виконання судового рішення. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що при зміні умов обчислення (перерахунку) пенсійного забезпечення розмір раніше призначеної пенсії не може бути зменшений.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1

є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, інвалідом ІІ групи.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області та отримує пенсію згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

Постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2010 року по справі №2а-51/10 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області про визнання дій посадових осіб пенсійного органу у відмові перерахунку пенсії неправомірними. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, інваліду 2 групи, з 01.10.2008 р. в розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також провести перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням положень ч.3 ст.67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2010 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області на постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2010 року.

На виконання постанови Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2010 року управлінням Пенсійного фонду України в Гайворонському районі Кіровоградської області проведено відповідний перерахунок відповідно ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно довідки про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії від 12.08.2016р. станом на жовтень 2011 року загальний розмір пенсії позивача становив 7223,60 грн.

З 1 листопада 2011 року УПФУ в Гайворонському районі Кіровоградської області почало виплачувати позивачу пенсію у меншому розмірі у зв'язку із законодавчими змінами, які відбулися у сфері соціального і пенсійного забезпечення, зокрема, осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На звернення позивача із заявою про проведення нарахування та виплати йому державних пенсій у розмірах, визначених судовим рішення, УПФУ в Гайворонському районі Кіровоградської області повідомило позивача про те, що Управлінням здійснювалось нарахування та виплата пенсії згідно вказаного рішення до 01.11.2011 року, тобто, до часу внесення змін в порядок призначення та нарахування пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Підстави для застосування іншого порядку визначення розміру пенсій, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ніж той, який встановлено постановами Кабінету Міністрів України №745 від 06.07.2011 року «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» та №1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відсутні.

Позивач, не погоджуючись із діями УПФУ щодо зменшення розміру пенсії, звернувся з цим позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, на момент виникнення у позивача права на пенсію, ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Також, зазначеною редакцією встановлено, що відповідно до ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами IІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст.54 вказаного Закону встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів IІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно положень статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захистгромадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначенні міжбюджетних трансфертів, та інших джерел, не заборонених законодавством.

Законом України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України від 28 грудня 2010 року № 2857-VI «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким, зокрема, встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету ПФУ на 2011 рік (пункт 7 Закону № 3491-VI).

На виконання пункту 7 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року №3491-VI Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 6 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності з 23 липня 2011 року.

Отже, у зв'язку з прийняттям зазначеного нормативно-правового акта застосування положень статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до 23 липня 2011 року, здійснюються у порядку та розмірах, встановлених наведеним Законом, а з 23 липня 2011 року у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 у справі № 1-11 пункт 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним).

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 №3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення деяких статей Конституцій України, Бюджетного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України суд розтлумачив, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

01 січня 2012 року набрав чинності ОСОБА_2 України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», пунктом 3 Розділу «Прикінцеві положення» якого передбачено, що у 2012 році норми і положення, зокрема, статті 39, 50, 51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

На виконання вимог зазначеного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 01 січня 2012 року.

Колегія суддів звертає увагу, що пунктом 3 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту.

Згідно з бюджетними призначеннями КМУ встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема, наведеними вище постановами КМУ затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням того, що в постанові від 05 березня 2010 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області не вказав кінцевої дати здійснення відповідачем дій щодо перерахунку позивачу основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та з огляду на те, що з 23 липня 2011 року змінилось правове регулювання, на підставі якого позивачу здійснювалась виплата пенсії згідно з судовим рішенням, то постанова Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 березня 2010 року підлягала виконанню до моменту внесення у чинне законодавство України змін, що встановлюють новий порядок обчислення та нарахування цих пенсійних виплат.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач ставить питання щодо проведення перерахунку та виплати йому основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, визначених судовим рішення, починаючи з 01 травня 2016 року.

Колегія суддів зазначає про те, що Законом №76-VІІІ від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» до статей 50, 54 Закону 796-ХІІ були внесені зміни, відповідно до яких особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Умови, порядок призначення та мінімальні розмірі пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України. ОСОБА_2 набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Редакція статей 50, 54 Закону №796-ХІІ є діючою на час виникнення між сторонами спірних правовідносин та неконституційною не визнавалась.

Отже, відповідач, здійснюючи нарахування та виплату позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за спірний період у визначеному Кабінетом Міністрів Україні розмірі, діяв на підставі та у спосіб, що визначені Законом.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

З приводу посилання позивача на те, що нарахування пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України істотно звужує зміст та обсяг прав позивача щодо отримання пенсії у належному розмірі, передбаченому статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік".

У цьому Рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини, у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

В іншому рішенні від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Також, в цьому Рішенні вказано, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Із системного аналізу наведених рішень слідує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів наголошує, що Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях у справах "Аррас та інші проти Італії", "Сухобоков проти Росії").

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, у звязку з чим підстав для його скасування, в межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2016 року по справі №385/1410/16-а(провадження №2-а/385/45/16) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк