Справа № 800/657/16
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

22 грудня 2016 року м. Київ справа № 800/657/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Маринчак Н.Є., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом до Вищої ради юстиції та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Вищої ради юстиції щодо несвоєчасного розгляду його заяви про відставку з посади судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області;

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо невиплати різниці суми:

між виплаченою суддівською винагородою та грошовими коштами, які підлягали виплаті як судді у відставці, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на дату виплати;

між виплаченою компенсацією за невикористані щорічну основну і додаткову відпустки та грошовими коштами, які підлягали виплаті відповідно до положень частини десятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (виходячи з виключення випадків перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці);

вихідної допомоги в розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою (голови Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області), виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на дату виплати;

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області здійснити виплату різниці суми між виплаченою суддівською винагородою та грошовими коштами, які підлягали виплаті як відставка, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на дату виплати, за період з 01 травня 2014 року по 26 вересня 2016 року;

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області здійснити виплату різниці між виплаченою компенсацією за невикористані: щорічну основну відпустку за період роботи з 12 квітня 2015 року по 11 квітня 2016 року в кількості 42 календарних дня, додаткову відпустку за 2016 рік у кількості 15 календарних днів, щорічну основну відпустку за період з 12 квітня 2016 року по 22 вересня 2016 року в кількості 18 календарних днів, а всього 75 календарних днів, та грошовими коштами, які підлягали виплаті відповідно до положень частини десятої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (виходячи з виключення випадків перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці);

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області здійснити виплату вихідної допомоги в розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою (голови Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області), виходячи з розміру місячної заробітної плати голови Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області на дату виплати.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України Вищому адміністративному суду України як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

При цьому, главою 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено особливості провадження в адміністративних справ щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, у тому числі предмет оскарження, суб'єктів оскарження, строки розгляду цих справ, а також рішення, яке може приймати Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду цих справ.

Так, згідно з частиною першою статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов Верховної Ради України, указів і розпоряджень Президента України; 2) актів Вищої ради юстиції; 3) дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції; 4) рішень, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

Частиною п'ятою статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що Вищий адміністративний суд України за наслідками розгляду справи може: 1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів незаконним повністю або в окремій його частині; 2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів протиправними, зобов'язати Верховну Раду України, Президента України, Вищу раду юстиції, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів вчинити певні дії; 3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 162 цього Кодексу.

Передбачений статтею 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України перелік осіб, які можуть бути відповідачами при розгляді Вищим адміністративним судом України як судом першої інстанції справи, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1, пред'явлені до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, не підсудні Вищому адміністративному суду України як суду першої інстанції, а тому в цій частині позовна заява підлягає уточненню щодо визначення кола відповідачів, дії чи бездіяльність яких можуть бути оскаржені до Вищого адміністративного суду України.

Крім того, відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина третя статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

За змістом пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України професійна діяльність суддів є проходженням публічної служби, у зв'язку з чим до даних правовідносин застосовується місячний строк звернення до суду.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що про порушення своїх прав він дізнався лише після звільнення та проведення часткового розрахунку без здійснення відповідних виплат, а тому просить вважати строк звернення до суду пропущеним з поважних причин.

Втім, як свідчить позовна заява та додані до неї документи, рішення про внесення подання до Верховної ради України про звільнення ОСОБА_1 з посуди судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у зв'язку з поданням заяви про відставку прийнято Вищою радою юстиції 18 червня 2015 року, постанову Верховної Ради України по звільнення позивача з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку - 16 липня 2015 року, а відраховано ОСОБА_1 зі штату Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області відповідно до наказу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області №90-к 26 вересня 2016 року, проте до Вищого адміністративного суду України позивач звернувся лише 13 грудня 2016 року, тобто з пропуском строку для звернення до суду, без належного обґрунтування причин цього.

Також, частиною третьою статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Згідно з частиною 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сума судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який поданий фізичною особою, становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за подання даного адміністративного позову в розмірі 551,20 грн. або подати копію документа, що дає підстави для звільнення від його сплати.

Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху з наданням строку, достатнього для усунення недоліків, а саме:

у позовній заяві необхідно визначити зміст позовних вимог до кожного з відповідачів і надати нову редакцію позовної заяви та її копії відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб;

обґрунтувати підстави для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та надати докази на їх підтвердження;

подати оригінал документа про сплату судового збору в розмірі 551,20 грн. або копію документа, що дає підстави для звільнення від його сплати.

Роз'яснити позивачу, що у разі неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 105, 106, 108, 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 строк до 31 січня 2017 року для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Попередити ОСОБА_1, що в разі неусунення недоліків позовна заява буде повернута.

Суддя Н.Є. Маринчак