Справа № 448/1152/16-а
Суддя: Борисенко В. В.
Дата ухвалення: 2016-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/1152/16-а
Провадження № 2-а/448/81/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого судді Борисенко В.В.

з участю секретаря Шегинській Л.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС з участю третьої особи заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3, про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив суд визнати протиправними дії відділу з питань призначення та перерахунку пенсій у Мостиському районі Городоцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, а саме відмову в зарахуванні часу виправних робіт до стажу роботи згідно листа № 1014/05 від 11.07.2016 року та зобовязати його (відповідача) зарахувати час виправних робіт у період з 01.12.1986 року по 09.03.1988 року до його (позивача) стажу з метою призначення пенсії за вислугу років.

Заявлені вимоги мотивував тим, що вказану постанову вважає незаконною, оскілки 14.11.2015 року він знаходився на території Польщі. Близько 22 год. до нього підійшов лише з вигляду відомий йому чоловік й запропонував перевезти через митницю машину, оскільки він перевозив дві та в цей час на нього була оформлена інша. Цей маловідомий чоловік наголошував, що даний автомобіль буде вивезений у пятиденний строк назад на території Польщі. Стверджував, що 07.09.2016 року його (позивача) було запрошено до Львівської митниці, де повідомили, що за ним (позивачем) рахується автомобіль марки "Daewoo Lanos", vin SUPTF69YDVW000557, р.н.з. SLU72RA. Жодних повідомлень до цього часу він не отримував, також йому не вручено протоколу про порушення митних правил, а в постанові зазначено, що він на виклик не зявився, в той час також зазначено, що постанова виносилась в його присутності і він (позивач) давав пояснення, а протоколу ніхто не вручав.

Вказував, що в грудні 2015 року громадянин, який перевозив вказаний автомобіль, його (позивача) запевнив, що все в порядку, автомобіль вивезений. Заступник начальника Львівської митниці ОСОБА_4 безпричинно не взяв його доводи до уваги. Протягом 2015 2016 років він (позивач) неодноразово перетинав кордон, але жодних претензій з приводу не вивезення транспортного засобу до нього не було, а тому заперечує і строки накладення на нього (позивача) штрафу.

Вважає, що основним елементом для притягнення до адміністративної відповідальності є вина особи, а саме його вина, виходячи із вищенаведеного, у нього відсутня, оскільки його самого обманули.

Крім того, зазначав, що ст. 467 МК України визначено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.ст.469, 477 481, 485 цього Кодексу, не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Правопорушення, передбачене ст.470 МК України, не зазначене в цьому переліку, а отже не може вважатися триваючим, оскільки повязане з перевищенням встановленого ст.95 МК України строки доставки товарів, транспортних засобів більше ніж на 10 діб і вважається вчиненим та закінченим по суті на одинадцятий день після настання строку доставки, передбаченого ст.95 МК України.

Також вказував, що контроль за вивезенням автомобілів, ввезених у митних режимах «транзит» та «тимчасове ввезення» здійснюється у встановленому законом порядку, в тому числі за допомогою програмно-інформаційних комплексів, що дає можливість своєчасного виявлення перевищення строків доставки товарів, встановлених ст.95 МК України. Несвоєчасне документування перевищення таких строків та вчиненого у звязку з цим правопорушення, визначеного ст.470 МК України, не є підставою для висновку про триваючий характер цього правопорушення.

Покликався на те, що відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити з підстав, викладених у даному позові.

Представник відповідача Львівської митниці ДФС ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях на позовну заяву. Зокрема, стверджує, що митним органом не порушено строків притягнення до адміністративної відповідальності позивача, так як відповідно до ч.1 ст.467 МК України адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. При цьому, вважає, що порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України є триваючим, у звязку із чим є формально закінченим з моменту його субєктивного офіційного виявлення під час здійснення митних процедур, і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення. Відтак, оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому просить суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Третя особа заступник начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 був своєчасно та належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в судове засідання не зявився, не повідомив про причини своєї неявки та не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав.

Кожна особа, як вказується у ч.1 ст.24 МК України, має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ч.6 ст.530 МК України зазначається, що перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначену норму суд під час розгляду справи щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльність субєктів владних повноважень незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинен перевірити їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 року №2, встановлення невідповідності діяльності субєкта владних повноважень хоча б одному із критеріїв, встановлених ч.3 ст.2 КАС України для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності, може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

У ч.2 ст.11 КАС України вказується, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 08.08.2016 року старшим державним інспектором ВМО №2 м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС ОСОБА_5 складено протокол про порушення митних правил № 3319/20909/16, відповідно до якого в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України зясовано, що 15.11.2015 року близько 01 год. 38 хв. через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС каналом «зелений коридор» позивач ОСОБА_1Я ввіз на територію України транспортний засіб марки "Daewoo Lanos", vin SUPTF69YDVW000557, р.н.з. SLU72RA, в митному режимі «транзит». Згідно даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України зазначений транспортний засіб з митної території України станом на 16 год. 08.08.2016 року вивезено не було та такий у інший митний режим, згідно норм чинного законодавства, не поміщений.

Даним протоколом констатовано, що ОСОБА_1 перевищив встановлений ст.95 МК України строк доставки товарів, транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до митного органу призначення більше ніж на 10 діб і його дії кваліфіковано за ч.3 ст.470 МК України.

На підставі вищевказаного протоколу, 07.09.2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 (третьою особою у справі) винесено оскаржувану постанову у справі про порушення митних правил № 3319/20909/16, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень. Дану постанову було винесене в присутності позивача.

Згідно із ч.1 ст.90 Митного кодексу України, транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу 5 діб).

Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.102 Митного кодексу України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.470 Митного кодексу України перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із наявних матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 15.11.2015 року ввіз на митну територію України через МП «Мостиська» Львівської митниці ДФС транспортний засіб марки "Daewoo Lanos", р.н.з. SLU72RA, в митному режимі «транзит», станом на 08.08.2016 року такий не вивіз та у інший митний режим, згідно законодавства не помістив.

Відповідно до вищевказаних вимог Митного кодексу України ОСОБА_1 зобовязаний був вивезти з митної території України ввезений ним транспортний засіб у встановлений законом строк, однак станом на 08.08.2016 року такий не вивіз, у звязку з чим перевищив встановлений ст.95 МК України строк більше ніж на 10 діб.

Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст.460 МК України, ОСОБА_1 на момент складання протоколу про порушення митних правил та винесення оскаржуваної постанови до Львівської митниці ДФС не надав.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що він був введений в оману маловідомим йому чоловіком, оскільки останній обіцяв йому у встановлені строки вивезти даний автомобіль, а в грудні 2015 року такий запевнив його, що вказаний вище автомобіль вже вивезено. Крім того, позивач вказав, що за ввезення даного автомобіля на митну територію України, він отримав від цього незнайомого чоловіка 200 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у вищевказаних діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Відповідно до ч.1 ст.522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені ст.ст.468 470, 474, 475, 477 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно ст.523 МК України від імені митниць справи про порушення митних правил розглядаються керівниками цих митниць або їх заступниками, а від імені центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, посадовими особами, уповноваженими на це відповідно до посадових інструкцій, або іншими особами, уповноваженими на це керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.ст.469, 477 481, 485 цього Кодексу, не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми видно, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

В теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обовязку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обовязок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Отже, приймаючи до уваги те, що позивачем до цього часу не виконано обовязку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, як і не виконано обовязку розмитнення автомобіля в порядку встановленому законом правопорушення є триваючим, а тому доводи позивача про те, що правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, не може розглядатись як триваюче і вважатись вчиненим на 11 день є необґрунтованим.

Таким чином, вчинене позивачем порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України є триваючим та виявлене 08.08.2016 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 08.08.2016 року № 3319/20909/16 і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення. Враховуючи те, що факт виявлення правопорушення мав місце 08.08.2016 року, то оскаржувана постанова винесена 07.09.2016 року в межах встановленого законом шестимісячного строку накладання адміністративного стягнення.

Дана позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 14.06.2016 року (справа № К/800/45025/15).

Згідно ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необєктивність або неповнота провадження у справі або необєктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Враховуючи усе вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що постанова заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 про порушення митних правил № 3319/20909/16 від 07.09.2016 року винесена на законних підставах, правомочною особою, з урахуванням наявних фактичних обставин та доказів у адміністративній справі, вчинене правопорушення кваліфіковано правильно, провадження у справі відповідачем проведено обєктивно і повно, строки накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, на момент винесення спірної постанови не закінчилися, адміністративне стягнення накладене з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому правових підстав для скасування цієї постанови не має, а відтак даний адміністративний позов не підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.18, 69, 71, 86, 159 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС з участю третьої особи заступника начальника Львівської митниці ДФС ОСОБА_3, про скасування постанови у справі про порушення митних правил, відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови, а в разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України потягом 10-ти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_6