Справа № 136/1959/16-а
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/1959/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

"20" грудня 2016 р. м.Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кривенка Д.Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №4 Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ПС 2 № 061016 винесену 11 листопада 2016 року сержантом поліції ОСОБА_2, якою на нього, ОСОБА_1, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач позов обґрунтував тим, що під час розгляду справи та винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності сержант поліції ОСОБА_2 звинуватив його в тому, що він не мав при собі та не пред'явив для перевірки поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак жодних правових підстав вимагати такого документа у нього не було, оскільки це не ґрунтується на положеннях Закону України «Про дорожній рух» та Закону України «Про оборвязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім цього, на думку позивача, поліцейський не мав права розглядати справу за місцем вчинення правопорушення, оскільки закон дозволяє розглядати справу лише за місцезнаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи. Зрештою позивач вказує на допущені відповідачем порушення вимог щодо процедури розгляду справи або взагалі ігнорування порядку розгляду справи, встановленого ст. 278, 279, 280 КУпАП. Також позивач вказує на допущені відповідачем порушення щодо забезпечення реалізації його права на захист, яке гарантоване ст.63 Конституції та ст.268 КУпАП.

Позивач в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явився.

Ураховуючи те, що позивач скористався наділеними його правами визначеними ч.4 ст.122 КАС України, а відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не надав жодних належних та допустимих доказів неможливості прийняти участь в судовому засіданні, що свідчить про неналежне виконання ним своїх процесуальних обовязків, відтак суд визнає причин неприбуття відповідача не поважними, отож в силу до ч.4 ст.128 КАС України, вважає за можливе розгляд справи не відкладати і справу вирішити на підставі наявних у ній доказів, оскільки вважає, що немає перешкод для розгляду справи в даному судовому засіданні та відсутня потреба заслухати свідка чи експерта.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке.

Як убачається із Постанови серія ПС 2 №061016 про накладення у справі про адміністративне правопорушення винесеної 11.11.2016 року на 320 км автодороги Стрий-Знам'янка поліцейським СРПП №4 Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_2, останній, будучи посадовою особою субєкта владних повноважень прийняв рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови судом встановлено, що 11 листопада 2016 року о 11.00 год. на а/д Стрий-Знам'янка 320 км ОСОБА_1, керючи транспортним засобом «MAZDA 323», державний номерний знак НОМЕР_1, не мав при собі та не пред'явив для перевірки поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.2.1. (г).

Позивач, не погодившись із рішенням посадової особи субєкта владних повноважень, вважаючи його незаконним, звернувся до суду із даним позовом.

Вказане рішення перевірялось судом на предмет дотримання при його ухваленні правомірної адміністративної поведінки посадової особи субєкта владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі-Кодекс, КУпАП) та відповідними спеціальними нормативно правовими актами, у тому числі Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі по тексту - Інструкція).

Відповідно до ст.254 КУпАП, визначено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За приписами ч.3 ст.258 КУпАП, передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Наведене кореспондується і з приписами, що мають місце в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, відповідно до якої постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Аналізуючи норми чинного законодавства,суд не може погодитись з доводами позивача ОСОБА_1 в тій частині, що відповідач незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення «на місці вчинення правопорушення», оскільки таке його право гарантоване законом.

У той же час, за загальними нормами КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, дотримання порядку розгляду справи, що передбачений Главою 22 КУпАП, є обовязковим, оскільки забезпечує дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та є законодавчою гарантією обєктивного і справедливого розгляду справи, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи.

При цьому, за приписами ст.268 КУпАП розгляд справи відбувається за участі особи, яка притягується до відповідальності та можливий у її відсутності, якщо є докази, які підтверджують про її належне сповіщення. Наведеною нормою визначено обсяг прав особи, яка притягується до відповідальності, зокрема: заявляти клопотання, бути вислуханим, користуватись правовою допомогою, тощо.

Ухвалою суду від 24.11.2016 року, відповідачеві було запропоновано надати суду письмові заперечення проти позову та усі матеріали, що були ним взяті до уваги при прийняття оскаржуваного рішення.

Проте у визначений в ухвалі строк такі докази не були спрямовані в адресу суду відповідачем, а причин їх не надання суду у визначений строк не наведено, що свідчить про їх відсутність.

За приписами ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи зібрані у справі докази у суду є усі підстави вважати, що розгляд справи взагалі не проводився посадовою особою субєкта владних повноважень всупереч ст.248, 249, 278, 279, 280 КУпАП.

Наведене свідчить про спрощений розгляд справи посадовою особою субєкта владних повноважень та ігнорування прав особи, яка притягується до відповідальності, що є грубим порушенням норм процесуального права, про що у постанові ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року.

Що ж стосується самого правопорушення, то варто вказати на таке.

Судом встановлено із оскаржуваної постанови, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, у звязку з тим, що останній не предявив поліцейському полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.2.1. (г) ПДР.

У п. 2.1 ґ Правил дорожнього руху України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як слідує з норми п.21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час

перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Відповідно до п. 21.3 ст. 21 встановлено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобовязана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс предявляється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідно до п. 21.4 ст. 21 встановлено, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідальність за ст.126 КУпАП несуть особи, які керують транспортним засобом не маючи при собі або не пред'явили для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Отже, аналізуючи вказані правові норми слід, що законодавець чітко розмежував процедуру передачі водійських документів і страхового полісу. Випадки, коли виникає обовязок предявляти поліс, відрізняють від випадків, коли виникає обовязок предявляти «посвідчення водія» та реєстраційні документи на транспортний засіб. Тобто адміністративна відповідальність настає тільки тоді, коли водій не предявив для перевірки страховий поліс у випадках передбачених законодавством. В поняття «законодавство» входять Закони та інші нормативно-правові акти, утім Правила Дорожнього руху не передбачають таких випадків, тому вони чітко встановлені пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що винесене інспектором рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вчинено не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з перевищенням повноважень; не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; без дотриманням принципу рівності перед законом; без урахування прав особи на захист, отож його слід визнати протиправними та скасувати, оскільки завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

У той же час приписами ст.162 КАС України, визначено повноваження суду при вирішенні справи по суті, відповідно до якої суд може задовольнити адміністративний позовповністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноваженьчи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки при розгляді даної справи перевіряється правомірність прийнятого посадовою особою субєкта владних повноважень рішення, при цьому суд не може перебирати на себе змісту та обсягу прав, що надано нормативно правовими актами іншому органу (посадовій особі), у даному випадку розгляд та винесення рішення за ч.1 ст.126 КУпАП.

За таких обставин, суд задовольняє позов частково.

Вирішуючи питання судових витрат, судом встановлено, що при предявленні даного позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому згідно ст.94 КАС України судові витрати з посадової особи субєкта владних повноважень не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року N 1395, ст. ст. 2, 6, 9, 11, 14, 71, 94, 158, 159, 160, 161 - 163 КАС України, ст. ст. 7, 9, 126 ч.1, 221, 248, 249, 251, 252, 257, 258, 268, 276, 280, 287, 288 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №4 Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови серії ПС 2 № 061016 винесену 11 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС 2 № 061016 у справі про адміністративне правопорушення винесену 11.11.2016 року поліцейським СРПП №4 Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень 00 коп.

На постанову може бути подано апеляцію до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Липовецький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення постанови суду, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, - з дня складення в повному обсязі. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії постанови.

Суддя: ОСОБА_3