Справа № 825/2224/16
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Чернігів Справа № 825/2224/16

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лобана Д.В., розглянувши у порядку скороченого провадження в приміщенні суду справу за адміністративним позовом управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області до сільськогосподарського кооперативу "Миколаївський" про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю),

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації приміщення бухгалтерії сільськогосподарського кооперативу "Миколаївський" за адресою: вул. Миру, 46, с. Миколаївка, Менський район, Чернігівська область.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки дотримання відповідачем вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки були виявлені порушення, що створюють загрозу життю та/або здоровю людей, що є підставою для застосування до відповідача заходів реагування в порядку пункту 1 частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України.

Відповідач надіслав до суду заперечення, у яких зазначив, що строк виконання припису № 260 від 24.11.2016 становить до 31.12.2016, проте адміністративний позов подано позивачем до суду на момент, коли строк виконання виявлених порушень ще не закінчився. Крім того, зазначає, що більшість зафіксованих порушень вже усунуто.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.11.2016 головним інспектором Менського РВ Управління ДСНС України у Чернігівській області капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_1 за результатами планової перевірки складено акт додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб ОСОБА_2 «МИКОЛАЇВСЬКИЙ» за адресою: вул. Миру, 46, с. Миколаївка, Менський район, Чернігівська область.

У ході перевірки були виявлені наступні порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки:

- на шляхах евакуації з приміщення бухгалтерії влаштовано пороги, які мають висоту більш як 0,05 м, чим порушено п. 2.37. розділу III "Правила пожежної безпеки в Україні". Невідповідність конструктивних елементів протипожежним вимогам створює перешкоди під час евакуації людей, сприяючи беззахисності людини перед небезпечними факторами пожежі (полумя та токсичні продукти горіння), що в свою чергу створює загрозу життю та здоровю людей;

- не проведене технічне обслуговування наявних вогнегасників, які знаходяться в приміщенні бухгалтерії, чим порушено п. 3.17. розділу V "Правила пожежної безпеки в Україні". Несправність первинних засобів пожежогасіння не дозволить оперативно загасити або обмежити розповсюдження полумя на ранній стадії виникненщі пожежі, сприяє беззахисності людини перед небезпечними факторами пожежі та призводить до безперешкодного розповсюдження пожежі по будівельним конструкціям, їх руйнації, що в свою чергу створює загрозу життю та здоровю людей;

- в приміщенні бухгалтерії не проведені заміри опору ізоляції електромереж, чим порушено п. 1.20. розділу IV "Правила пожежної безпеки в Україні". Непроведения замірів опору ізоляції електромереж створює загрозу виникнення пожежі, в наслідок якої продукти горіння та чадний газ унеможливлюють своєчасну та безпечну евакуацію людей з будівлі та призведуть до отруєння людей, що перебувають у ній.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про об'єкти підвищеної небезпеки суб'єкт господарської діяльності зобов'язаний вживати заходів, направлених на запобігання аваріям, обмеження і ліквідацію їх наслідків та захист людей і довкілля від їх впливу, а також забезпечувати експлуатацію об'єктів підвищеної небезпеки з додержанням мінімально можливого ризику.

Згідно із ч. 10 ст. 1 Закону України Про об'єкти підвищеної небезпеки порушення правил пожежної та техногенної безпеки на обєкті підвищеної небезпеки є порушенням обовязку щодо запобігання аваріям та експлуатації обєкта з додержанням мінімально можливого ризику, наслідком чого є збільшення ризику, тобто ступеню імовірності певної негативної події, яка може відбутися в певний час або за певних обставин.

Відповідно до вимог п. 24 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб'єкті господарювання на ній або водному об'єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров'ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об'єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Згідно з вимогами п 3.1 Національного класифікатору ДК 019:2010 Класифікатор надзвичайних ситуацій, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 № 457 (далі - Класифікатор), надзвичайна ситуація - порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об'єкті на ній або на водному об'єкті, спричинене аварією, катастрофою, стихійним лихом чи іншою небезпечною подією, зокрема епідемією, епізоотією, епіфітотією, пожежею, що призвело (може призвести) до виникнення великої кількості постраждалих, загрози життю та здоров'ю людей, їх загибелі, значних матеріальних утрат, а також до неможливості проживання населення на території чи об'єкті, ведення там господарської діяльності.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, що спричинила ураження, травмування населення або створює на окремій території чи території суб'єкта господарювання загрозу життю або здоров'ю населення та призводить до руйнування будівель, споруд, обладнання і транспортних засобів, порушення виробничого або транспортного процесу чи спричиняє наднормативні, аварійні викиди забруднюючих речовин та інший шкідливий вплив на навколишнє природне середовище.

Відповідно до п.п 3.3 п. 3 Класифікатору, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, що спричинила ураження, травмування та/чи загибель людей або створює на об'єкті чи окремій території загрозу життю та здоров'ю людей і призводить до руйнування будівель, споруд, устаткування і транспортних засобів, порушення виробничого або транспортного процесу чи завдає шкоди довкіллю.

Згідно з вимогами п. 25 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України, небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоров'ю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків.

Розділом 4 Класифікатору визначено, що надзвичайна ситуація техногенного характеру - порушення нормальних умов життя та діяльності людей на окремій території чи об'єкті на ній або на водному об'єкті унаслідок транспортної аварії (катастрофи), пожежі, вибуху, аварії з викиданням (загрозою викидання) небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин, раптового руйнування споруд; аварії в електроенергетичних системах, системах життєзабезпечення, системах телекомунікацій, на очисних спорудах, у системах нафтогазового промислового комплексу, гідродинамічних аварій тощо.

У розділі 6 Класифікатору зазначені коди надзвичайних ситуацій у наслідок пожеж та вибухів.

Згідно визначення ДСТУ 2272-06 Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опечення, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать; підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Відповідно до вимог п. 33 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов'язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Таким чином, пожежі відносяться до надзвичайних ситуацій, а загроза життю та здоров'ю людей виникає не лише при наявності порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що безпосередньо можуть до неї призвести, але й при наявності інших порушень по нездійсненню заходів щодо захисту людей від шкідливого впливу небезпечних чинників при вже виниклій пожежі.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05.04.2007 № 877-V Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженим Указом Президента України від 16.01.2013 № 20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України. ДСНС України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

Пункт 3 зазначеного Положення встановлює, що основними завданнями ДСНС України, зокрема, є: реалізація державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

Згідно із Положенням про Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, затвердженого наказом ДСНС України від 04.02.2013 № 3, Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру.

Правила пожежної безпеки в Україні затверджені наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19.10.2004 № 126, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 04.11.2004 за № 1410/10009 (далі - Правила), є обов'язковими для виконання всіма центральними і місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями (незалежно від виду їх діяльності та форм власності), посадовими особами та громадянами. Правила встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки, чинність яких поширюється на підприємства, установи, організації та інші об'єкти (будівлі, споруди, технологічні лінії тощо), а також житлові будинки, що експлуатуються, будуються, реконструюються, технічно переоснащуються і розширюються, за винятком підземних споруд та транспортних засобів, вимоги до яких визначаються у спеціальних нормативних документах (глава 1 Правил).

Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних, технічних та інших заходів, спрямованих на попередження пожеж, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для швидкого виклику пожежних підрозділів та успішного гасіння пожеж. Забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ, організацій покладається на їх керівників та уповноважених керівниками осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором (пункти 2.1.-2.2 Правил).

Відповідно до частин першої та другої статті 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Пункт 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України передбачає, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

В силу ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 70 Кодексу цивільного захисту України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Судом встановлено, що під час проведення планової перевірки позивачем виявлено та зафіксовано в акті перевірки порушення вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та/або здоровю людей, що стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Не дивлячись на зміст ст. 12 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, більшістю підстав звернення до суду із позовом є наявність у відповідача порушень на обєкті перевірки, строки виконання (усунення) яких, зазначені у приписі про усунення порушень від 24.11.2016 № 260, ще не сплили.

Суд звертає увагу на те, що згідно п. 28 розділу ІІІ Порядку проведення планових (позапланових) перевірок щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, затвердженого зазначеним наказом МВС України від 02.11.2015 № 1337, наявність припису, складеного на підставі акту перевірки, не позбавляє ДСНС України або її територіальний орган права звернення до адміністративного суду з позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) при наявності порушень, які створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей. Зазначена правова позиція викладена в ухвалах ВАСУ від 06.02.2014 по справі К/800/56874/13 (821/3423/13-а), від 31.03.2016 по справі К/800/44136/15, від 10.02.2016 по справі К/800/477/16, від 02.07.2015 по справі К/800/36561/14.

Однак, протилежна правова позиція викладена в ухвалах ВАСУ від 27.11.2014 № К/800/51577/14, від 15.05.2014 № 820/10700/13-а (К/800/3116/14), від 13.11.2014 № 825/2286/14 (К/800/50412/14), від 27.05.2015 № 825/2285/14; від 26.02.2015 № 826/10056/14, від 15.05.2014 № 820/10700/13-а.

Виходячи із аналізу норм законодавства та наявної різної судової практики з цього приводу, суд дійшов висновку, що хоча у зазначеному п. 28 ІІІ Порядку йде мова про те, що наявність припису не позбавляє права звернення до суду, чого суд і не заперечує, однак у цьому пункті Порядку не врегульовано наслідків наявності факту не закінчення строків, встановлених приписом для усунення порушень.

В свою чергу, санкції за порушення вимог законодавства відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності встановлюються виключно законами.

Відповідно до статті 12 цього ж Закону невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом. У разі застосування санкцій за порушення вимог законодавства, зокрема, якщо законом передбачаються мінімальні та максимальні розміри санкцій, враховується принцип пропорційності порушення і покарання.

Однак, згідно ч. 8 ст. 7 Закону України від 05.04.2007 № 877-V Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання.

Разом з цим, згідно ч. 7 ст. 7 Закону України від 05.04.2007 № 877-V Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Отже, право звернення органу державного нагляду (контролю) до суду із позовом про зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг виникає на підставі відповідного акту перевірки та не повязане із закінченням строків виконання (усунення) порушень, зазначених у приписі. Однак, факт відтермінування цим приписом вимог щодо усунення більшості порушень підтверджує, що застосування заходів реагування до суб'єкта господарювання саме у вигляді повного зупинення експлуатації приміщення за відсутності інших порушень суперечить вищезазначеним вимогам ст. 12 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо врахування принципу пропорційності порушення і покарання, оскільки в даному випадку позивач просить застосувати максимальну санкцію, а законом передбачається й мінімальний розмір санкції у вигляді часткового зупинення виробництва (виготовлення) суб'єкта господарювання, реалізації продукції, виконання робіт, надання ним послуг.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 158-163, 167, 183-2, 186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області відмовити.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку є остаточною. Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку ч. 8-10 ст. 183-2 та ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Лобан