Справа № 466/9730/16-а
Суддя: Глинська Д. Б.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/9730/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«21» грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Глинської Д.Б.

при секретарі Герасимюку Р.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова про зобовязання до вчинення дій,

у с т а н о в и в :

у листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова, в якому просила постановити рішення, яким зобовязати відповідача здійснити перерахунок їй пенсії державного службовця з 01 листопада 2016 року та виплатити її із врахуванням виплачених сум у звязку з підвищенням зарплати державних службовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів» із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її початкового призначення у розмірі 80%.

В обґрунтування своїх вимог зіслалась на те, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з жовтня 2008 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Шевченківського району м. Львова (в подальшому - відповідач) і отримує пенсію державного службовця. До 17 жовтня 2008 року вона працювала головним спеціалістом в Територіальній державній інспекції праці у Львівській області (нині - Головне управління Держпраці у Львівській області, яке є правонаступником Територіальної державної інспекції праці у Львівській області після реорганізації, що проведена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 1.02.2015 року № 100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України»).

03.11.2016 року вона подала до відповідача довідку про складові заробітної плати видану Головним управлінням Держпраці у Львівській області від 02.11.2016 р. № 7487/1/12-16 та звернулась із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у звязку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до постанови Кабінет Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

15 листопада 2016 року вона отримала лист з Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова від 10.11.2016 року № 11166/03-15, згідно якого управлінням прийнято рішення від 10.11.2016 №11165/03-15 про відмову у проведенні їй перерахунку пенсії державного службовця, оскільки у звязку з набранням чинності з 01.05.2016 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі-Закон №889) скасовано, зокрема, статтю 37-1 Закону 3723 (пункт 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону №889). Перерахунки пенсій у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям Законом №889 не передбачено.

Вважає рішення відповідача по справі протиправним у звязку з наступним.

01.01.2015 року набрав чинності закон України від 28.12.2014 р. № 76- VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України». Згідно п. 11 цього Закону текст ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено в такій редакції «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України».

Порядок перерахунку пенсій державних службовців був викладений в п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» яким передбачено, що особи, які вийшли на пенсію згідно Закону «Про державну службу» № 3723-ХІІ, мають право на перерахунок пенсії, але лише за умови підвищення заробітної плати державним службовцям після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 р. № 432-IV «Про внесення змін до Закону № 3723-ХІІ».

09.12.2015р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набула законної сили з дня опублікування - 15.12.2015 р. та застосовується з 1 грудня 2015 року ( відповідно до пункту 6 постанови).

Згідно п. 3 постанови « у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, повязаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено: додатками 137, 43 -12 , 43 , 4855 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів.

Цією ж постановою виключений п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій».

Стаття 22 Основного Закону України зазначає: права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, повязані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та Закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами ( в тому числі і Законом України «Про державну службу»). Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Аналізуючи категорію «звуження змісту прав і свобод», Конституційний Суд України в мотивувальній частині свого Рішення від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) констатував: «Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність , величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами і свободами , тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь - яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики ( абз.5,6 пункту 4)».

Крім того, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005року № 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками) розяснив своє розуміння словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України. Так, Конституційний Суд України вважає, що «конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга) , при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними». При цьому Конституційний Суд України зазначив, що «загальновизнаним є правили, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена».

У звязку із цим Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Таким чином, скасування п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» є скасуванням її права на перерахунок пенсії як колишнього державного службовця, що порушує норму прямої дії - ст. 22 Конституції України.

Рішення відповідача по справі прийнято у спосіб, який не відповідає ст.22 Конституції України та ст. 37-1 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частина 5 ст. 4 Цивільного кодексу України визначає, що інші органи влади України можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя » передбачено, що якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт , який підлягав застосуванню, не відповідає , або суперечить законові, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над іншими підзаконними нормативними актами при вирішенні питання про перерахунок пенсії державного службовця підлягає застосуванню Закон України «Про державну службу», а саме нормативні положення ст. 37-1 цього закону, які були діючими на момент виникнення у неї права на перерахунок пенсії державного службовця у звязку з підвищенням заробітної плати державних службовців з 01.12.2015 р.

Відповідно до п.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України « у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу».

Конституційний Суд України в п. З Рішення № З-рп/2012 від 25.01.2012 р. констатував, що «суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону, про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

Однак, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова відмовило їй у перерахунку пенсії, а тому вона вирішила звернутись в суд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, покликаючись на доводи, які викладені в долученому до матеріалів справи письмовому запереченні.

Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з положеннями ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова з 08 жовтня 2008 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України ««Про державну службу». На час виходу на пенсію вона обіймала посаду головного спеціаліста в Територіальній державній інспекції праці у Львівській області.

03 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 надала до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова довідку про складові заробітної плати видану Головним управлінням Держпраці у Львівській області від 02.11.2016 р. № 7487/1/12-16 та звернулась із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у звязку з підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до постанови Кабінет Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Однак, Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова своїм листом від 10.11.2016 року №11166/03-15 відмовило їй у перерахунку пенсії.

Суд вважає, що відмова відповідача у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії є безпідставною та не грунтується на нормах матеріального законодавства, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на загальнообовязкове державне соціальне страхування в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У відповідності до приписів ст.41 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отриманих застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої оплачуються страхові внески.

Статтею 37 Закону України «Про державну службу» передбачено, що пенсія державним службовцям призначається у відсотковому співвідношенні від сум їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Положеннями ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. В структуру заробітної плати включається основна та додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

01.01.2015 р. набрав чинності закон України від 28.12.2014 р. № 76- VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України». Згідно п. 11 цього Закону текст ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено в такій редакції «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначаються Кабінетом Міністрів України».

Порядок перерахунку пенсій державних службовців був викладений в п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» яким передбачено, що особи, які вийшли на пенсію згідно Закону «Про державну службу» № 3723-ХІІ, мають право на перерахунок пенсії, але лише за умови підвищення заробітної плати державним службовцям після набрання чинності Законом України від 16.01.2003 р. № 432-IV «Про внесення змін до Закону № 3723-ХІІ».

09.12.2015р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набула законної сили з дня опублікування - 15.12.2015 р. та застосовується з 1 грудня 2015 року ( відповідно до пункту 6 постанови).

Пунктом 3 вищевказаної постанови передбачено: »у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, повязаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено: додатками 137, 431, 432, 4855 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів.

Цією ж постановою виключений п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій».

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конституційний Суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11.10.2005 чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола субєктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

У звязку із цим Конституційний Суд України вважає, що визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина є скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи наведені вище норми матеріального права, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Доводи представника Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова ОСОБА_2 в заперечення позову, на думку суду, є непереконливими, а тому такі доводи суд не може покласти в основу свого рішення і відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 10, 69, 70, 71, 158, 159, 160, 161, 163, 167 КАС України, ст. 19, 22, 46, 55 Конституції України, Закону України «Про державну службу» суд

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії державного службовця з 01 листопада 2016 року та виплатити її із врахуванням виплачених сум у звязку з підвищенням зарплати державних службовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів» із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її початкового призначення у розмірі 80%.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн. ( пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок).

Постанова може бути повністю або частково оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_3