Справа № 818/1264/16
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2016-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 р. Справа № 818/1264/16

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Прімової-Крикуненко О.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/1264/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ"

до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області

про визнання протиправним та скасування припису,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати припис, який є розділом IV акту №000009 від 11.07.2016р. про результати перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів, складений головним спеціалістом Головного управління Держпроспоживслужби в Сумській області ОСОБА_4, яким зобовязано виправити та надати рахунки за газ та послуги з газопостачання, що не містять інформації про загальну суму перерахунку через різницю норм споживання, та встановити вартість роботи з обліку та надання інформації споживачам про надану послугу (надання рахунку) в загальній вартості послуг та провести перерахунок за два місяці за відсутності цього показника.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015р. у справі №826/16447/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016р., якою визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2015р. №237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», всім споживачам природного газу, в яких відсутні лічильники газу, у січні 2016 року було проведено перерахунок обсягів спожитого природного газу за період з 06 травня 2015 року до січня 2016р., виходячи із чинних місячних норм споживання природного газу згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №619 від 06 червня 1996 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №409 від 06 серпня 2014р. Враховуючи відсутність процедури стягнення коштів за перераховані обсяги спожитого газу, постачальник газу ТОВ «Сумигаз збут» здійснило перерахунок, нарахувало та сплатило до бюджетів всіх рівнів податки і з квітня 2016р. не виставляє суми, отримані в результаті перерахунку, до сплати споживачам, а в платіжних документах зазначені суми, доведені до відома споживачів як додаткова інформація та вказані окремо в інформаційному полі. Крім того, на думку позивача, оскаржуваним приписом посадової особи Головного управління Держпроспоживслужби в Сумській області неправомірно зобовязано товариство встановити вартість роботи з обліку та надання інформації споживачам про надану послугу (надання рахунку) в загальній вартості послуг та провести перерахунок за два місяці за відсутності цього показника, оскільки такі дії фактично спрямовані на зміну формули реалізації газу для населення, передбаченої пунктом 12 Постанови Кабінету Міністрів України №758 від 01 жовтня 2015 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», шляхом втручання в діяльність іншого субєкта господарювання, а саме у діяльність Кабінету Міністрів України, що суперечить вимогам Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Представники позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав (а.с.68-71), зазначивши, що на підставі поданої до ГУ Держпродспоживслужби скарги ОСОБА_5 №28/04-15 була проведена позапланова перевірка стану дотримання законодавства про захист прав споживачів при отриманні послуг з газопостачання, якою встановлено, що підприємством-надавачем послуг з газопостачання рахунок газ та послуги з газопостачання в березні та квітні 2016р. не надавався, чим порушено вимоги пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.1999р. №2246, ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункт 24 Постанови НКРЕКП від 30.09.2015р. №2496, а також встановлено, що рахунки за лютий 2016 року містить загальну суму перерахунку за відсутності підстав для його проведення, що порушує вимоги ст.22,31,32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». З моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів від 29 квітня 2015 року № 237 до 28 січня 2016 року споживачам надавався платіжний документ, що містив розмір плати за комунальні послуги, що розрахований, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів, проте лише не повна сплата вартості послуги на підставі затверджених на той час цін/тарифів могла бути підставою для зазначення у платіжному документі додаткових грошових зобовязань споживачам. Тобто ТОВ «Сумигаз збут» навмисно доводилося неправдиві дані щодо скасування нормативно-правового акту не з моменту визнання судом цього акту недійсним, а з моменту його прийняття. Посилання ТОВ «Сумигаз збут» на не існуючий, розроблений Міністерством енергетики та вугільної промисловості, Порядок перерахунку вартості на послуги є недоречним. При цьому необхідно вказати, що наданий для сплати перерахунок, не передбачає нарахування будь яких пільг, встановлених законодавством України. Таким чином, виходячи з норм ст. 22, 31, 32 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» підстави для проведення будь яких перерахунків, тим більше внаслідок неправомірного рішення центральних органів виконавчої влади відсутні. З огляду на встановлені перевіркою порушення, Держпродспоживслужбою було винесено спірний припис, який є правомірним.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на таке.

Встановлено, що посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області на підставі звернення гр. ОСОБА_5 № 28/04-15 щодо порушення прав споживачів при отриманні послуг з газопостачання, в якому було вказано, що протягом березня та квітня 2016 року року він не отримує платіжне доручення про оплату послуг з газопостачання, які надаються ТОВ «Сумигаз збут», а рахунок за лютий місяць 2016 року, на його думку, містить безпідставні нарахування, а саме загальну суму перерахунку 591,86грн., розподілену на девять місяців по 65,76 грн.(а.с.98-99), проведено позапланову перевірку, за результатами якої складено акт №000009 від 11.07.2016р. (а.с.8-22,100-103).

Зокрема, перевіркою встановлено, що підприємством-надавачем послуг з газопостачання рахунок за газ та за послуги з газопостачання в березні та квітні 2016р. не надавався, чим порушено вимоги пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.1999р. №2246, ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункт 24 Постанови НКРЕКП від 30.09.2015р. №2496, а також встановлено, що рахунки за лютий 2016 року містить загальну суму перерахунку за відсутності підстав для його проведення, що порушує вимоги ст.22,31,32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

За результатами перевірки винесено припис, що міститься в розділі акту, яким ТОВ «Сумигаз збут» зобовязано виправити та надати рахунки за газ та послуги з газопостачання, що не містять інформації про загальну суму перерахунку через різницю норм споживання, та встановити вартість роботи з обліку та надання інформації споживачам про надану послугу (надання рахунку) в загальній вартості послуг та провести перерахунок за два місяці за відсутності цього показника (а.с.12).

Вважаючи такий припис неправомірним, позивач звернувся до суду.

Перевіряючи спірне рішення на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законами України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", "Про захист прав споживачів", «Про житлово-комунальні послуги», Постановою Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.1999р. №2246 (чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, згідно з ч.3 ст.5 Закону України "Про захист прав споживачів" захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди.

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав (ст.6 Закону № 877-V).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про захист прав споживачів» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів, серед іншого, має право давати суб'єктам господарювання обов'язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів.

Результати перевірок суб'єктів господарювання службовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, оформлюються відповідними актами (ч.2 цієї ж статті).

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що Держпродспоживслужба, як контролюючий орган має право, на підставі звернення фізичної особи про порушення субєктом господарювання її законних прав, провести позапланову перевірку такого субєкта господарювання та у разі виявлення порушень законодавства у сфері захисту прав споживачів, зобовязати усунути таке порушення, шляхом винесення такому субєкту господарювання обовязкового для виконання припису.

З матеріалів справи вбачається, що припис, яким зобовязано ТОВ «Сумигаз збут» усунути виявлені порушення, винесений за результатами позапланової перевірки ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області на підставі звернення споживача ОСОБА_5 щодо неправомірного проведення перерахунку за газ за період дії визнаної нечинною судом Постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2015р. №237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», оскільки чинним законодавством не передбачено здійснення постачальниками природного газу відповідних перерахунків обсягів спожитого природного газу, що призводить до виставлення споживачам додаткової оплати та не надання відповідної інформації про вартість послуг та їх структуру.

Пунктом 6 ч.2 ст.22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обовязок виробника надавати в установленому порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів.

Платіжний документ може містити графи, в яких зазначаються суми до сплати за надані послуги, не проплачені повністю споживачем у попередній розрахунковий період. Платіжний документ не може містити графи, в яких зазначаються суми за оплату послуг, не передбачених договором, або суми доплат за надані послуги понад ті, що передбачені діючими тарифами.

Відповідно до п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999

р. № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), які регулюють відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) споживачами газу, розрахунки за надані послуги з газопостачання можуть провадитися: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються газопостачальним підприємством. Порядок і форма розрахунку визначаються у договорі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є побутовим споживачем без газового лічильника (газова плита, централізоване гаряче водопостачання), який уклав із ТОВ «Сумигаз збут» договір постачання природного газу (а.с.104-107), за умовами якого постачальник зобовязується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього обємах та обсягах, а споживач зобовязується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором (п.2.1).

Згідно з п. 4.2 договору ціна на газ має зазначатися постачальником у платіжних документах (рахунках та/або квитанціях абонентської книжки) про надання послуг за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п.4.3).

Розрахунки споживача за цим договором здійснюються за рахунками постачальника (п.4.5).

Усі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору (п.4.6).

Також, відповідно до розділу 5 договору споживач має право у чіткий та прозорий спосіб безоплатно отримувати всю інформацію стосовно його прав та послуг, що надаються постачальником, та інформацію про ціну природного газу, порядок оплати за спожитий природний газ, а розділом 6 договору закріплений обовязок постачальника обчислювати і виставляти рахунки споживачу за поставлений природний газ, надавати споживачу інформацію про свої послуги, ціни на природний газ, порядок оплати за спожитий природний газ.

Проте, під час проведення перевірки посадовою особою відповідача було встановлено, що рахунок за газ та послуги з газопостачання в березні та квітні 2016 року не надавався, що є порушенням п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.1999р. №2246, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 24 Постанови НКРЕКП від 30.09.2015р. №2496.

При цьому суд не погоджується із посиланнями представників позивача на можливість отримання споживачами інформації про вартість природного газу та наданих послуг з газопостачання шляхом доступу до електронної системи, оскільки нормами законодавства, що регулюють порядок надання відповідної інформації споживачам та відносини з постачання газу населенню, не передбачено звільнення газопостачальників від обовязку зазначення ціни на газ у платіжних документах, у тому числі й у разі її зміни.

З приводу зазначення в рахунку за газ та послуги з газопостачання за лютий 2016 року загальної суми перерахунку за відсутності для цього підстав слід зазначити наступне.

З копії рахунку за газ та послуги з газопостачання за лютий 2016р., який є додатком №2 до звернення від 03.06.2016р. №28/04-15, вбачається, що споживачу ОСОБА_5 нараховано 65,75грн. внаслідок погашення різниці норм споживання та вказано загальну суму перерахунку через різницю норм споживання 591,86грн. (а.с.112).

З повідомлення ТОВ «Сумигаз збут» слідує, що перерахунок вартості фактично спожитого, але неоплаченого споживачами без лічильників природного газу за період з травня 2015р. до січня 2016 року проведено на виконання судового рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015р. у справі №826/16447/15.

Отже, на думку позивача, наявність постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015р. у справі №826/16447/15, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016р., якою визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2015р. №237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (а.с.78-97), є підставою для проведення всім споживачам природного газу, в яких відсутні лічильники газу, у січні 2016 року перерахунку обсягів спожитого природного газу за період з 06 травня 2015 року до січня 2016р., виходячи із чинних місячних норм споживання природного газу, виходячи із чинних місячних норм споживання природного газу згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №619 від 06 червня 1996 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №409 від 06 серпня 2014р.

Однак, суд не погоджується з такими доводами, зазначаючи, що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2015р. у справі №826/16447/15 не містила зобовязання провести перерахунок вартості спожитого населенням природного газу за період її дії.

Більш того, зі змісту даного рішення вбачається, що суд не визначав у своєму рішенні моменту втрати чинності Постановою Кабінету Міністрів України №237 від 29.04.2015р., тому вона втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням, тобто з 04.11.2015р. з огляду на положення ч.1,3,5 ст.254 КАС України, коли проголошено ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015р.

Так, в п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду №7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» визначено, що із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Визнання ж акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Ухваливши рішення про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його з цих підстав нечинним, суд у порядку, визначеному частиною одинадцятою статті 171 КАС України, повинен зобов'язати орган, який видав оскаржуваний акт, невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому такий акт було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

З огляду на положення пункту 1 частини другої статті 162 КАС України у разі визнання акта незаконним суд повинен скасувати його, якщо він є актом індивідуальної дії, або визнати нечинним, якщо він є нормативно-правовим актом, про що зазначити у резолютивній частині постанови.

Тобто втрата чинності цієї постанови у даному випадку відбувається з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.

Отже, проведення перерахунку вартості фактично спожитого природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників за період дії Постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2015р. №237 «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» є неправомірним.

Необхідно відмітити, що 23.06.2016р. була прийнята Постанова Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 р. № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 23.03.2016 року, якою норми споживання змінилися, а пунктом 2 цієї постанови встановлювалось, що «перерахунок вартості природного газу, спожитого населенням у період застосування норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня № 237 Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників (Офіційний вісник України, 2015р., № 36, ст. 1075), здійснюється в порядку, затвердженому Міністерством енергетики та вугільної промисловості».

Однак, жодних порядків розроблено не було.

В подальшому Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 р. №316 «Про внесення змін до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016р. №203» положення про необхідність проведення перерахунків було виключено.

Відтак, зазначення в рахунках сум перерахунку через різницю норм споживання у звязку із визнанням нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2015р. №237 є безпідставним.

Відповідно до п.10 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999

р. №2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання», що діяла на момент перевірки, розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 1 квітня 2015 р. здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності за нормами споживання природного газу.

Стаття 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги» встановлює, що порядок формування тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг другої групи визначає Кабінет Міністрів України.

У разі зміни протягом строку дії цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від виконавця/виробника, зокрема, збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, виконавці/виробники проводять коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги і подають на затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів. При цьому перерахунок цін/тарифів може проводитися шляхом коригування лише тих складових структури цін/тарифів, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення. При коригуванні додатково враховується компенсація втрат (або вилучення необґрунтовано отриманих прибутків) від застосування не скоригованої на зміну вартості окремих витрат ціни/тарифу в період до встановлення скоригованих цін/тарифів (ч.10 ст.31 Закону №1875-IV).

Отже, у разі зміни цін/тарифів позивач як газопостачальник повинен був не тільки провести коригування встановлених цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, а й подати на їх затвердження до органу, уповноваженого здійснювати встановлення таких цін/тарифів, чого зроблено не було.

Варто відмітити, що ч.7 статті 31 Закону України Про житлово-комунальні

послуги встановлено, що саме центральні органи виконавчої влади, національні комісії, що здійснюють державне регулювання у відповідній сфері, несуть відповідальність за наслідки встановлення або регулювання цін/тарифів, що змінюються ними відповідно до їхніх повноважень.

У разі зміни цін/тарифів на послуги/товари центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідній сфері, які призвели до непередбачених витрат виконавців/виробників, центральні органи виконавчої влади зобов'язані відшкодувати в повному обсязі збитки, зумовлені такими змінами, протягом поточного фінансового року та до затвердження нового бюджету (ч.8 цієї ж статті).

Таким чином, ст.31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» чітко встановлює порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, підстави для проведення для перерахунку, відшкодування витрат підприємству в разі прийняття невідповідного рішення щодо встановлення вартості житлово-комунальної послуги.

Тобто у разі отримання подання, орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу та розглянути питання щодо компенсації затрат субєктів господарювання внаслідок своїх дій.

Крім того, суд не бере до уваги посилання представників позивача на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 20.10.2016р. у справі №591/3916/16, якою було визнано неправомірними дії Головного управління Держпродспоживслужби у Сумській області щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення від 20.07.2016 року щодо притягнення директора ТОВ «Сумигаз збут» ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.155 КУпАП, скасовано постанову в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Сумській області №3/04/16 від 20.07.2016 року у справі про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності у виді штрафу 102 грн. за адміністративне правопорушення та закрито провадження у справі (а.с.119-124), оскільки вказана постанова по справі про адміністративне правопорушення від 20.07.2016 року складена відносно гр. ОСОБА_7 відповідно до норм та вимог КУпАП, і жодним чином не порушує прав та охоронюваних законом інтересів саме ТОВ «Сумигаз збут», адже відповідальність нею покладено не на товариство, а на фізичну особу.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлений в судовому засіданні факт порушення позивачем вимог законодавства, суд вважає, що відповідачем правомірно винесено припис щодо зобовязання товариства виправити та надати рахунки за газ та послуги з газопостачання, що не містять інформації про загальну суму перерахунку через різницю норм споживання, та встановити вартість роботи з обліку та надання інформації споживачам про надану послугу (надання рахунку) в загальній вартості послуг та провести перерахунок за два місяці за відсутності цього показника.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши досліджені під час розгляду справи докази та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття ним спірного припису, а тому позовні вимоги ТОВ «Сумигаз збут» задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СУМИГАЗ ЗБУТ" до Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області про визнання протиправним та скасування припису відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 12.12.2016 р.

Суддя О.О. Осіпова