Справа № 804/4174/16
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2016-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2016 р. Справа № 804/4174/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді головуючого судді Сидоренко Д.В., при секретарі Гелетій М.Т., розглянувши за участю:
представника позивача Чемезова Н.В.,
представника відповідача Чичикало К.І.,
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 ,
до відповідача Командира військової частини НОМЕР_1 (військової частини польова пошта НОМЕР_2 ) Зенченко Олега Вікторовича,
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Обставини справи: ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, про:
- визнання протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 (військової частини польова пошта НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 щодо відмови у звільненні молодшого сержанта військової служби, в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту про проходження військової служби у Збройних силах України від 19.03.2013р.;
- зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 (військової частини польова пошта НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 звільнити молодшого сержанта військової служби, в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту про проходження військової служби у Збройних силах України, про що видати відповідний наказ.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо звільнення позивача з військової служби, оскільки відсутні обставини з якими Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» пов`язує можливість продовження контракту понад встановлені строки.
В судовому засіданні представником позивача підтримано адміністративний позов в повному обсязі та надано додаткові письмові пояснення щодо тривалості особливого періоду визначеного Законом України «Про оборону України».
Відповідач проти позову заперечував. У запереченнях на адміністративний позов зазначив, зокрема що під час проходження позивачем військової служби за контрактом було оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період, який не переривався і триває по сьогоднішній день. Разом з тим зазначає, що згідно п.1 ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час особливого періоду, а саме з моменту оголошення мобілізації до часу визначеного пунктами 2 (під час воєнного стану) або 3 9після прийняття рішення про демобілізацію) цієї частини, звільнення військовослужбовців з військової служби за контрактом у зв`язку з закінченням контракту не передбачено.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Пунктом 15 ч.1 ст.3 КАС України передбачено, що публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних силах України на підставі контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України від 19.03.2013р., у зв`язку з чим спір з приводу заявлених позовних вимог підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
19.03.2013р. між ОСОБА_1 (військовослужбовець) та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 п-ка ОСОБА_3 укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України строком на три роки.
Оператором ПТУР 1 ПДВ РВП 2 ПДБ Радченко А.Л. подано рапорт від 18.03.2016р. на ім`я командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_4 , згідно якого повідомлено про небажання продовжувати службу та укладати новий контракт та прохання звільнити з Збройних Сил України.
Листом вих. №3201 від 06.06.2016р. ОСОБА_1 повідомлено про те, його рапорт за вх.1856 від 17.03.2016р. про небажання продовжувати термін військової служби за контрактом та укладання нового контракту розглянуто та роз`яснено, що у командування військової частини на даний час відсутні правові підстави для звільнення позивача з військової служби за контрактом у зв`язку з закінченням строку контракту.
Крім того, в листі зазначено зокрема, що Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014р. №303 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію у зв`язку з чим в Україні настав особливий період, у зв`язку з чим та з огляду на зміст заходів мобілізації та демобілізації, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закінчення заходів мобілізації не припинило особливий період.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Види військової служби визначені частиною шостою цієї ж статті, серед яких військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.
Порядок звільнення з військової служби унормовано статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Так, відповідно до пункту б) частини другої статті 26 Закону звільнення зі служби проводиться: військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - на підставах, передбачених частиною шостою, з урахуванням випадків, визначених частиною восьмою цієї статті.
Згідно з частиною шостою статті 26 Закону контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби:
а) у зв`язку із закінченням строку контракту;
б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби;
в) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;
г) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі;
д) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких встановлено Кабінетом Міністрів України;
е) через службову невідповідність;
є) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади;
ж) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;
з) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця);
и) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;
і) у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції";
ї) у зв`язку з неможливістю переведення на іншу посаду у разі безпосереднього підпорядкування близькій особі;
й) у зв`язку із встановленням за результатами спеціальної перевірки, яка здійснюється під час доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади (прийому на військову службу);
к) у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем - жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років;
л) у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади";
м) у зв`язку із закінченням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону.
Отже, відповідно до пункту а) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту від 19.03.2013р. позивач міг би бути звільнений з військової служби. Строк дії контракту три роки.
Проте, строки військової служби визначено статтею 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до частини дев`ятої статті 23 Закону у разі настання особливого періоду:
1) для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба продовжується понад встановлені строки:
у період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану (настання воєнного часу) - до термінів, визначених рішенням Президента України, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону;
з моменту введення воєнного стану (настання воєнного часу) - до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною восьмою статті 26 цього Закону;
2) для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою статті 26 цього Закону.
Відповідно до пунктів 305 і 306 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009, в особливий період військовослужбовці проходять військову службу в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період. У разі оголошення мобілізації: В особливий період військовослужбовці проходять військову службу в порядку, передбаченому цим Положенням та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проходження військової служби в особливий період. У разі оголошення мобілізації:
1) військовослужбовці, які перебувають у цей час на військовій службі, звільненню в запас не підлягають, крім військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до 16 років (такі військовослужбовці-жінки можуть продовжувати військову службу тільки за власним бажанням). Військовозобов`язані, призвані на збори до органів Держприкордонслужби, продовжують перебувати на зборах до особливого розпорядження начальників відповідних органів Держприкордонслужби. Накази про звільнення з військової служби військовослужбовців, не виключених із списків особового складу органу Держприкордонслужби, підлягають скасуванню, крім наказів про звільнення у відставку чи в запас з підстав, передбачених пунктом "є" частини шостої або пунктом "є" частини сьомої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
2) усі відпустки військовослужбовців, крім відпусток для лікування у зв`язку з хворобою, з вагітністю та пологами, відпусткою по догляду за дитиною, припиняються. Військовослужбовці, які перебувають у відпустках, зобов`язані негайно повернутися до місця проходження військової служби;
3) військовослужбовці, які перебувають у відрядженні, зобов`язані за узгодженням з посадовими особами, у розпорядження яких вони прибули, негайно повернутися до органів Держприкордонслужби, в яких вони проходять військову службу;
4) заміна військовослужбовців, які проходять військову службу в місцевостях з установленими строками служби, а також на посадах, для яких установлений граничний строк перебування, припиняється;
5) військовослужбовці, які переміщуються на інші посади згідно з відповідними планами, а також військовослужбовці, призвані на військову службу із запасу до органів Держприкордонслужби, приступають до виконання обов`язків за посадами з моменту призначення на них.
Таким чином, законодавець пов`язує продовження дії контракту понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації не з часом дії особливого періоду, а з моментом його настання.
Разом з тим, зазначена норма обмежує продовження дії контракту понад встановлені строки щодо певної категорії осіб, визначених частиною восьмою статті 26 Закону.
Згідно з частиною восьмою статті 26 Закону під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці:
1) з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини:
а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;
б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;
в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;
г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;
ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини:
виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері);
утримання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дитини віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи;
необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;
наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;
д) у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань;
е) через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків;
є) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України;
ж) які вислужили строк військової служби за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону;
з) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;
Військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в", "г", "е", "є", "и" частини шостої та пунктами "в", "г", "е", "є" частини сьомої цієї статті;
Також з військової служби звільняються військовослужбовці, які є студентами, аспірантами чи докторантами денної форми навчання та були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Такі особи можуть продовжувати військову службу, якщо вони виявили таке бажання;
а) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;
б) визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;
в) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі;
г) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України;
3) після прийняття рішення про демобілізацію:
а) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, у строки, визначені рішенням Президента України;
б) у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час особливого періоду, та небажанням проходити військову службу за новим контрактом.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 до категорій осіб, визначених частиною восьмою статті 26 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», не відноситься.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
За Законом України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (частина перша статті 1 Закону).
Згідно з статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
За Конституцією України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію, а відповідний Указ Президента України підлягає затвердженню Верховною Радою України (пункт 31 частини першої статті 85, пункт 20 частини першої статті 106).
Протягом 2014 - 2015 років Президентом України неодноразово приймалися рішення про часткову мобілізацію, а саме: Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303 (затверджено Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII), Указ Президента України від 06 травня 2014 року № 454 (затверджено Законом України від 06 травня 2014 року № 1240- VII), Указ Президента України від 21 липня 2014 року № 607 (затверджено Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII), Указ Президента України від 14 січня 2015 року № 15 (затверджено Законом України від 15 січня 2015 року № 113-VIII).
Також Указом Президента України від 14 січня 2015 року № 15 «Про часткову мобілізацію» Кабінету Міністрів України було доручено перевести національну економіку України на функціонування в умовах особливого періоду в обсягах, що гарантують безперебійне забезпечення потреб Збройних Сил України та інших військових формувань України під час виконання покладених на них завдань, привести визначені галузі, підприємства, установи та організації у ступінь повна готовність, установити з метою мінімізації негативних наслідків для економіки держави обмеження під час виконання мобілізаційних завдань та довести їх до визначених суб`єктів національної економіки, які переводяться на функціонування в умовах особливого періоду, з введенням ступеня повна готовність.
Чіткого порядку припинення особливого періоду Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено.
Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Згідно із статтею 11 вказаного Закону рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України.
На даний час відповідних рішень Президентом України не приймалося.
Отже, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. На сьогодні в Україні діє особливий період. В проміжках між періодами проведення мобілізації, а саме: з 02 по 06 травня 2014 року, з 21 червня по 23 липня 2014 року з 07 вересня 2014 року по 19 січня 2015 року, стан особливого періоду не припинявся.
За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність обставин протиправності дій командира військової частини НОМЕР_1 (військової частини польова пошта НОМЕР_2 ) ОСОБА_2 щодо відмови у звільненні молодшого сержанта військової служби, в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту про проходження військової служби у Збройних силах України від 19.03.2013р., внаслідок чого в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Вступну та резолютивну частину постанови проголошено у судовому засіданні 02.08.2016р.
У повному обсязі постанову складено 08.08.2016р.
На підставі викладеного, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.
Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко