Справа № 331/8015/16-а
Суддя: Скользнєва (Швидка) Н. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/331/244/2016
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Скользнєвой Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України в особі інспектора Чернишова Антона Вікторовича про скасування постанови АР № 160084 від 25.10.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції м. Запоріжжя ДПП НП України в особі інспектора Чернишова Антона Вікторовича про скасування постанови АР № 160084 від 25.10.2016 р. у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.10.2016 року інспектором Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2, винесено постанову від 25.10.2016 сері АР № 160084 , якою визнано його винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51,00 гривні.

Відповідно до оскаржуваної постанови порушенням є - керування позивачем 25.10.2016 транспортним засобом марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT номерний знак НОМЕР_1 у м. Запоріжжі на перехресті вул. Діагональна вул. Північне шосе з не пристебнутим ременем безпеки, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП.

Таке твердження не відповідає дійсним обставинам, адже 25.10.2016 року позивач дійсно, керував автомобілем НОМЕР_2 у м. Запоріжжі на перехресті вул. Діагональна вул. Північне шосе, але з пристебнутим ременем безпеки,

Також, під час винесення оскаржуваної постанови інспектором не були взяті до уваги його пояснення щодо обставин справи, не надані докази скоєння ним відповідного адміністративного правопорушення та не було досліджено інших доказів.

На підставі викладеного, вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, просить скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі від 25.10.2016 сері АР № 160084, винесену інспектором Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про накладення на нього адміністративного стягнення по ч. 5 ст. 121 КпАП України в розмірі 51 гривні.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просив суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.

Згідно ст. 171-2 ч. 1 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п'яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ять днів.

Частиною ч. 4 ст. 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України та з урахуванням того, що відповідачем при наявності достатнього часу для подання письмових заперечень проти позову та доказів своєї позиції зазначені дії не вчинені, взявши до уваги заяву позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони відповідача та ухвалити по справі рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Приймаючи до уваги заяву позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі від 25.10.2016 сері АР № 160084 25.10.2016 приблизно в 16:27, позивач, керуючи транспортним засобом марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT номерний знак НОМЕР_1 у м. Запоріжжі на перехресті вул. Діагональна вул. Північне не був пристебнутим ременем безпеки, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП. У звязку з цим на позивача, зазначеною оскаржуваною постановою накладено адміністративне стягнення по ч. 5 ст. 121 КпАП України в розмірі 51 гривні.

Не погоджуючись із постановою, позивачем в досудововому порядку згідно ч. 2 ст. 288 КУпАП в 10-ти денний строк оскаржено зазначену постанову до органу, який її виніс, тобто до Управління патрульної поліції в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (скарга від 26.10.2016 зі штампом про отримання відповідачам 26.10.2016)

Можливість досудового розгляду порядку вирішення спору встановлена ч. 2 ст. 288 КУпАП відповідно до якої скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України. Скарга, що надійшла, протягом трьох діб надсилається разом із справою органу (посадовій особі), правомочному відповідно до цієї статті її розглядати.

Таким чином зазначений порядок оскарження є досудовим оскарженням в розумінні ч. 4 ст. 99 КАСУ.

За наслідками досудового оскарження, Управління патрульної поліції м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надало відповідь листом «Щодо скасування постанови» від 21.11.2016 №Щ-1560/41/32/01-2016, якою досудову скаргу позивача залишено без задоволення, а постанову без змін .

Відповідно до ч. 4 ст. 99 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Відтак, строк звернення до адміністративного суду, встановлений ч. 4 ст. 99 КАСУ не пропущений.

Відповідно до ст.288 Кодексу України про адміністративне правопорушення постанова посадової особи по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями визначеними Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку і відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Обов'язок по доведені своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобов'язані довести ці обставини відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи також вбачається, що і в оскаржуваній постанові від 25.10.2016 сері АР № 160084 вказується про те, що вказане адміністративне правопорушення підтверджуються відеозаписом, який доданий до постанови. Інші докази не зазначаються.

Однак, відповідач всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України, а також всупереч ухвалі суду, якою відповідача будо зобовязано в строк до 20.12.2016 надати всі наявні у нього матеріали, які б підтверджували правомірність оскаржуваної постанови, не надав суду жодного доказу, включаючи, відеозапис.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративне правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.248 Кодексу України про адміністративне правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення не зібрано достатніх доказів, які б підтверджували, що позивачем були порушенна Правила дорожнього руху України та вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУаАП.

Між тим, відповідно до ст. 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 по справі № 1-34/2010 (у справі про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) (далі Рішення КСУ)

Згідно п. 4.1. зазначеного Рішення ОСОБА_3 Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України)».

До таких конституційних принципів та правових презумпцій правової держави ОСОБА_3 Суд України в п. 4 Рішенні КСУ відносить наступне:

«4 ОСОБА_3 принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: …; юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62)»

Отже, ОСОБА_3 Суд України імперативно вказав те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи в справі про адміністративне правопорушення тлумачяться на її користь. Притягнення особи до адміністративної відповідальності не може грунтоватись на припущеннях.

Статтею ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.»

Згідно п. 75 рішення ЄПСЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р. (заява № 38722/02) зазначено про те, що «Засіб захисту, передбачений згаданою статтею (ст. 13 Конвенції), повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці»

Окрім цього ч. 3 ст. 2 КАС України унормовано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В свою чергу, оскаржувана постанова прийнята в порушення ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки відповідач при прийнятті постанови про притягнення до адміністративної відповідальності всебічно, повно і обєктивно не дослідив всіх обставин справи в їх сукупності та не надав їм належної оцінки

Відповідач не надав суду жодного доказу, включаючи відеозапис, який би міг свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Отже, відповідач не спростував ОСОБА_3 презумпції, в тому числі не спростував ОСОБА_3 презумпцію невинуватості. ОСОБА_3 презумпція підлягає застосуванні і при притягненні особи до адміністративної відповідальності з огляду на п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 по справі № 1-34/2010 (у справі про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху).

Відтак, постанова про адміністративне правопорушення є безпідставною та необгрунтованою, оскільки, відповідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За цих обставин, оскільки відповідачем не зібрано достатньо доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, тому оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід скасувати у звязку із відсутністю в діях позивача події і складу зазначеного адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, ст. ст. 222, 289, 292, 293 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі від 25.10.2016 сері АР № 160084, винесену інспектором Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч. 5 ст. 121 КУпАП України в розмірі 51 гривні.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

21.12.2016 .