Справа № 488/4062/15-а
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2016-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4062/15-а
Провадження № 2-а/488/43/16 р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016 р м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі Лебеденко В.В.,

за участю позивача ОСОБА_2,

та представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної фінансової інспекції в Миколаївській області про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом до відповідача - Державної фінансової інспекції в Миколаївській області, в обгрунування якого вказав наступне.

Позивач працює на посаді начальника філії "Октябрьск" ДП "Адміністрація морських портів України" починаючи з 16.07.2013 року.

З 25.05.2015 р. по 24.07.2015 року посадові особи відповідача проводили виїзну планову ревізію фінансово-господарської діяльності філії "Октябрьск" за період з 01.05.2012 р. по 30.04.2015 р. За результатами проведеної ревізії була складена довідка від 24.07.2015 р., у якій було зазначено, що протягом періоду часу з 08.07.2013 р. по 19.02.2014 р. ОСОБА_5, посада якого як помічника начальника з соціальних питань по підрозділу "Керівництво Філії" не погоджена Головою ДП "АМПУ", чим не дотримано вимоги п. 5.7. Положення про Філію, безпідставно нарахована та виплачена заробітна плата в загальній сумі - 30 603,94 грн. (в т.ч. у 2013 році - 23 350,73 грн., у 2014 році - 7 253,21 грн.) та як наслідок, зайво перераховано єдиного соціального внеску на суму - 11 424,45 грн.

В подальшому, 03.08.2015 року заступником начальника у сфері соціального захисту і культури Державної фінінспекції в Миколаївській області ОСОБА_3 відносно позивача - ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-2 КУпАП.

Постановою № 14-109/2015 від 17.08.2015 року, винесеною першим заступником начальника Держфінінспекції в Миколаївській області ОСОБА_6 позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-2 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, розміром у 255 грн.

Позивач не погоджується із притягненням його до адміністративної відповідальності та просить визнати протиправною та скасувати постанову № 14-109/2015 від 17.08.2015 року. Свої позовні вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-2 КУпАП, оскільки посада помічника начальника з соціальних питань, яка була включена до штатного розпису по підрозділу "Керівництво Філії", за Класифікатором професій ДК 003:2010 відноситься до кваліфікаційного угрупування "Фахівець" та не відноситься до кваліфікаційного угрупування "Керівники", а відтак не потребує погодження із головою ДП "АМПУ". Також позивач посилався на те, що він не допускав будь-яких порушень законодавства з фінансових питань, та не вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164-2 КУпАП.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, що вкладені а адміністративному позові, та просив їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позову з тих підстав, що позивач був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності при обставинах, що викладені в оскаржуваній ним постанові. Крім цього, представники відповідача подали суду свої письмові заперечення, які долучені до матеріалів даної справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, і дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України, можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно наказу № 198-О від 15.07.2013 р. позивач - ОСОБА_2 починаючи з 16.07.2013 року працює на посаді начальника філії "Октябрьск" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрації спеціалізованого мораського порту "Октябрьск").

Із довідки виїзної планової ревізії фінансово-господарської діяльностя філії "Октябрьск" державного підприємства "Адміністрація морських портів України" від 24.07.2015 р. (а.с. а.с. 18-23), яка проводилась посадовими особами відповідача, за період з 01.05.2012 р. по 30.04.2015 р., вбачається, що до штатного розпису, затвердженого в.о. начальника Філії ОСОБА_2 по підрозділу "Керівництво Філії" включено посаду помічника начальника з соціальних питань з місячним посадовим окладом 5 000 грн. Вказана посада передбачена організаційною структурою Філії, яка затверджена в.о. начальника Філії ОСОБА_2, проте в порушення вимог п. 5.7. Положення не погоджена з Головою ДП "АМПУ" (а.с. 20). Крім цього, у вказаній довідці зазначено, що протягом періоду з 08.07.2013 по 19.02.2014 ОСОБА_5, посада якого як помічника начальника з соціальних питань по підрозділу «Керівництво Філії» не погоджена Головою ДП «АМПУ», чим не дотримано вимоги п. 5.7 Положення про Філію, безпідставно нарахована та виплачена заробітна плата в загальній сумі 30 603,94 грн (в.т.ч. у 2013 році 23 350,73 грн, у 2014 році 7 253,21 грн) та як наслідок, зайво перераховано єдиного соціального внеску на суму 11 424,45 грн (в.т.ч. у 2013 році 8 716,83 грн, у 2014 році 2 707,62 грн). В результаті зазначеного за ІІІ, ІV квартали 2013 року та І квартал 2014 року завищено адміністративні витрати на суму 42 028,39 грн, що в подальшому вплинуло на фінансовий результат діяльності Філії за відповідні періоди. Як наслідок, внесено недостовірні дані до регістрів бухгалтерського обліку та фінансової звітності за розрахунками по заробітній платі: рядок 2130 форми № 2 Звіт про фінансові результати за 2013 рік на суму 32 067,56 грн, за 2014 рік на суму 9 960,83 грн., що є порушенням ч.1 ст.3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 № 996-XIV, п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 3 Звіт про фінансові результати, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999 № 87 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.06.1999 за № 397/3690. Враховуючи вищевикладене внаслідок допущеного порушення Філії завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 42 028,39 гривень» (а.с. 21-22).

За результатами планової виїзної ревізії, 03.08.2015 року заступником начальника у сфері соціального захисту і культури Державної фінансової інспекції в Миколаївській області ОСОБА_3 відносно позивача - ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164-2 КУпАП (а.с. 8).

Постановою № 14-109/2015 від 17.08.2015 року, винесеною першим заступником начальника Державної фінансової інспекції в Миколаївській області ОСОБА_6 позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-2 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром у 255 грн. (а.с. 7). Із копії даної постанови вбачається, що позивач допустив порушення законодаства з фінансових питань в частині ведення бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку в філії "Октябрьск" державного підприємства «Адміністрація морських портів України», а саме: внаслідок включення до штатного розпису посади помічника керівника, яка не погоджена вищестоящою організацією, проведено незаконне нарахування у період з червня 2013 року по лютий 2014 року заробітної плати, що є порушенням ч. 1 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та ч. 3 ст. 97 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст. 164-2 КУпАП приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентарізацій грошових коштів і матеріальних цінностей, несвоєчасне подання на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану підприємства державного сектору економіки та звіту про його виконання, перешкоджання працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів по відшкодуванню з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 62 ГК України визначає, що підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємства незалежно від форми власності, організаційно-правової форми, а також установчих документів, на основі яких вони створені та діють, мають рівні права та обов'язки.

Частиною 3 статті 64 Господарського кодексу України визначено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно Положення про філію "Октябрьск" державного підприємства "Адміністрація морських портів України", затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України № 337 від 31.05.2013 р., - начальник філії самостійно встановлює чисельність працівників та затверджує штатний розпис, організаційна структура Філії та штатний розпис в частині керівного складу затверджується начальником Філії за погодженням з головою Підприємства, тобто у даному випадку - ДП «АМПУ (а.с. 30). Пунктом 5.8 цього Положення визначено, що всі заступники начальника філії, головний бухгалтер, начальник юридичної служби, головний інженер призначаються на посаду начальником Філії за погодженням з головою підприємства та звільняються з посади начальником Філії.

Виходячи із вищенаведеного, суд робить висновок, що посада помічника з соціальних питань взагалі не передбачена Положенням як посада, що потребує погодження з головою Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

До того ж, згідно Класифікатору професій ДК 003:2010 посада «помічник начальника з соціальних питань» відноситься до кваліфікаційного угрупування «Фахівець» (код 3436.1), а тому виконуючи функції помічника така особа не виконує керівні функції, відтак не може бути віднесений до кваліфікаційного угрупування «Керівники».

Крім цього, згідно пункту 5.9. Положення (а.с. 30) начальник філії у межах визначених законодавством України, Статутом Підприємства, цим Положенням, у порядку, визначеному законодавством України, Статутом Підприємства, цим Положенням, внутрішніми актами Підприємства й Філії та відповідно до штатного розпису Філії призначає на посади та звільняє з посад працівників Філії; і відповідно до положень Колективного договору, внутрішніх актів Підприємства й Філії про оплату праці, а також в межах фонду оплати праці відповідно до затвердженого Підприємством фінансового плану Філії встановлює працівникам Філії конкретні розміри тарифних ставок і посадових окладів, надбавок, доплат.

Пункт 5.9. Положення цілком узгоджується з положеннями частин 2 та 3 статті 97 Кодексу законів про працю України, за порушення якої позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності. Так, частина 3 статті 97 КЗпПУ визначає, що конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Частина 2 статті 97 КЗпПУ регламентує, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до статті 21 Закону України від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР "Про оплату праці" (із внесеними до неї змінами та доповненнями), працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

У відповідності до статті 94 КЗпП та статті 1 Закону N 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Одночасно, за ст. 102-1 КЗпП працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу без обмеження її певним розміром.

Як вказано в Довідці виїзної планової ревізії від 24.07.2015 р. (а.с. 21), відповідно до наказу по Філії від 05.07.2013 № 198-к по строковому трудовому договору прийнято ОСОБА_5 терміном з 08.07.2013 по 08.09.2013. Відповідно до заяви ОСОБА_5 від 12.06.2013 його було звільнено за угодою сторін за наказом від 12.08.2013 № 237-к, з 13.08.2013 року. Наказом по Філії від 14.08.2013 року № 241-к ОСОБА_5 було прийнято на роботу за посадою помічника начальника з соціальних питань за сцмісництвом з тривалістю робочого тижня 20 годин. Наказом № 34-к від 20.02.2014 року ОСОБА_5 було переведено до підрозділу "Служба управління персоналом" на посаду фахівець з соціальних питань за сумісництвом при роботі з неповним робочим днем та зменшенням посадового окладу.

Судовим розглядом встановлено, що виплата заробітної плати ОСОБА_5 була здійснена на підставі табелів робочого часу, колективного договору та штатного розпису, та за фактично виконану ним роботу.

Пленум Верховного Суду України у п.14 своєї Постанови від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначив, що сумісники мають право на оплату фактично виконаної роботи й тоді, коли було порушено встановлені для певної категорії працівників обмеження для роботи за сумісництвом.

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що доводи представників відповідача про безпідставну виплату заробітної плати (основної та додаткової) ОСОБА_5 за фактично відпрацьований час, та зайве нарахування і перерахування відрахувань до державних цільових фондів, є безпідставними і такими, що не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами по справі.

Щодо завищення підприємством адміністративних витрат, то суд знаходить необхідним зазначити, що методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття у фінансовій звітності регламентовано Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженим наказом Мінфіну від 31.12.99 р. № 318 (далі П(С)БО 16), яким визначено, що витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов'язань (п. 5 П(С)БО 16). Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені (п. 6 П(С)БО 16). Тому виходячи із такого, у складі витрат мають бути обов"язково відображені витрати з оплати праці якщо вони були понесені підприємством.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що судовим розглядом встановлено безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, визначеного вказаною нормою.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач по даній справі свою позицію не обґрунтував та не довів належними доказами.

Доводи представників відповідача про те, що посада помічника начальника з соціальних питань була включена позивачем до штатного розпису в підрозділ "Керівництво", підтвердженням чого є копії табелів робочого часу, які наявні у матеріалах даної справи, суд знаходить необгрунтованими і такими, що є наслідком помилкового тлумачення законодавства. До того ж суд знаходить їх такими, що не спростовують висновків суду, які викладені вище.

За таких обставин, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10-11; 59-72; 158-162; 171-2 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ДФ1 №14-109/2015 року, винесену першим заступником начальника Держфінінспекції в Миколаївській області ОСОБА_6 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164-2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання постанови апеляційної скарги.

СУДДЯ Л.І. СЕЛІЩЕВА