Справа № 484/3648/16-а
Суддя: Фортуна Т. Ю.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Первомайськ

Справа :484/3648/16-а

Номер провадження : 2-а/484/153/16

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

розглянувши у письмовому провадженні в залі суду в м. Первомайськ адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про визнання протиправним дії та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач) про визнання протиправним дії та зобовязання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію у разі втрати годувальника з 31.03.2008 р., призначену відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру». 09.11.2016 р. вона звернулась до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку пенсії у звязку з прийняттям постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 та надала довідку № 18-244 вих16 від 11.10.2016 р. про складові перерахованої заробітної плати з 01.12.2015 р. на ОСОБА_2. На час призначення пенсії загальний стаж роботи ОСОБА_2 складав 32 роки 05 місяців 3 дні, в тому числі стаж роботи за вислугу років на посадах прокурора і слідчого прокуратури 29 років 13 днів. Відповідач відмовив у перерахунку пенсії. Вважає відмову відповідача протиправною, у звязку з чим просить суд визнати відмову відповідача в перерахунку пенсії протиправною; зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

Відповідач надав суду письмові заперечення, мотивовані тим, що дії відповідача відповідають вимогам чинного законодавства України. Так, позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію в разі втрати годувальника з 31.03.2008 р. 09.11.2016 р. позивач звернулась із заявою про перерахунок пенсії, мотивуючи підвищенням посадових окладів працівникам органів прокуратури з 01.12.2015 р. Для перерахунку пенсії позивач надав довідку № 18/244 вих.-16 від 11.10.2016 р. про складові перерахованої заробітної плати годувальника (ОСОБА_2І.) з 01.12.2015 р. Відповідно до п. 20 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратуру визначаються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 5 Розділу ІІІ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі Закон № 213-VІІІ), який набрав чинності 01.04.2015 р., передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів, зокрема «Про прокуратуру». Враховуючи викладене, відповідач зазначає, що позивач не має підстав для перерахунку йому пенсії, у звязку з чим просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність в письмовому провадженні та врахувати надані відповідачем письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Позивач перебуває на обліку у Первомайському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Миколаївської області та отримує пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_2 з 31.03.2008 р. відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру».

На час призначення пенсії загальний стаж роботи ОСОБА_2 складав 32 роки 05 місяців 3 дні, в тому числі стаж роботи за вислугу років на посадах прокурора і слідчого прокуратури 29 років 13 днів.

Позивач 09.11.2016 р. звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у звязку із підвищенням розміру заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам.

Для здійснення перерахунку пенсії заявник надала довідку № 18-244 вих-16 від 11.10.2016 р. про складові заробітної плати з 01.12.2015 р. на випадок втрати годувальника.

Рішенням № 77 від 17.11.2016 р. відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсійної виплати відповідно до довідки про заробітну плату з 01.12.2015 р. № 18-244 вих-16 від 11.10.2016 р. у звязку з відсутністю законних підстав. Зазначене рішення мотивоване тим, що відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників; перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії; якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців; перерахунок провадився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (або оформлення пенсії без звільнення з роботи) на підставі поданої заяви та довідки про заробітну плату з урахуванням нових посадових окладів незалежно від факту та місця роботи на час перерахунку пенсії. Крім того, зазначене рішення мотивоване тим, що до 01.06.2015 р. не було прийнято закону щодо призначення всіх видів пенсій у тому числі і спеціальних, у звязку з чим норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до ЗУ «Про прокуратуру», скасовуються.

Відповідно до довідки № 18-244 вих-16 від 11.10.2016 р., виданою на імя ОСОБА_2 у звязку із прийняттям постанови КМУ від 09.12.2015 р. № 1013 в заробіток для перерахунку пенсії на випадок втрати годувальника включені виплати, загальна сума яких становить 18 430,72 грн.

Вказані обставини не оспорюються сторонами, а тому суд вважає їх встановленими.

Згідно зі ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені в ній, не є вичерпними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. В силу ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конституційний Суд України у рішенні в справі про гарантії незалежності суддів від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, а також у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), наголошував, що частина 3 ст. 22 Конституції України встановила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 26 листопада 1993 року №1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12 липня 2001 року прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержувані перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч. 2 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка діяла на час призначення пенсії, розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Згідно з ч. 12 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка діяла на час призначення пенсії, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч. 16 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка діяла на час призначення пенсії, членам сімей прокурора або слідчого (батькам, дружині, чоловіку, дітям, які не досягли 18 років або старшим цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення ними 18 років, а тим, які навчаються, - до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23-річного віку), які були на його утриманні на момент смерті, призначається пенсія на випадок втрати годувальника, за наявності у нього стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків від середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сім'ї, 80 відсотків - на двох і більше членів сім'ї.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка діяла на час призначення пенсії, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Вирішуючи питання про застосування відповідних норм ст. 50-1 №1789-ХІІ щодо перерахунку вже призначених пенсій, суд враховує положення ст. 22 Конституції України, у якій зазначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Звернення позивача до пенсійного органу щодо здійснення перерахунку пенсії законодавчо ґрунтується на вимогах ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції Закону на час призначення пенсії).

Під час перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законами № 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» і № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини дванадцята, сімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв'язку із прийняттям Законів № 3668-VІ і № 1166-VII не зазнали.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постановах від 10.12.2013 у справі № 21-348а13 та від 17.12.2013 у справі № 21-445а13.

Відповідно до п. 5 Прикінцеві положення Закону №213-VІІІ, у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З аналізу встановленої норми, можна дійти висновку, що вона стосується виключно призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідач не спростував доводи позовної заяви, не надав належних доказів, які обґрунтовують правомірність дій органу Пенсійного фонду щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії на випадок втрати годувальника відповідно до довідки про заробітну плату.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд приходить до висновку що відповідач неправомірно відмовив у перерахунку позивачу пенсії на випадок втрати годувальника відповідно до довідки про заробітну плату, оскільки правових підстав для такої відмови судом не встановлено.

Суд звертає увагу на те, що позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, в той же час відмова відповідача у проведені перерахунку пенсії оформлена рішенням № 77 від 17.11.2016 р. Тому, обираючи, відповідно до ст. 162 КАС України, спосіб захисту прав позивача, суд вважає необхідним визнати протиправним та скасувати саме рішення відповідача № 77 від 17.11.2016 р.

Таким чином, порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії на випадок втрати годувальника та зобов'язання відповідача здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії на випадок втрати годувальника.

Ураховуючи дату прийняття відповідачем рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії 17.11.2016 р.; приписи ч. 17 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ в редакції, яка діяла на час призначення пенсії; дату звернення позивача з адміністративним позовом 30.11.2016 р., суд приходить до висновку, що позивач дотримався вимог щодо строків звернення до суду, передбачених ст. 99 КАС України.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України з Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з Інформаційним листом Вищого адміністративного суду України № 28/12/13-13 від 09.01.2013 року щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення.

З урахуванням вказаних приписів, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача у встановлений судом строк надати до суду звіт про виконання зазначеного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 22, 55, 64, 124 Конституції України, ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру», ст. ст. 9-12, 71, 72, 94, 158-163, 267 КАС України, суд

постановив:

адміністративний позов задовольнити;

рішення Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області № 77 від 17.11.2016 р. визнати протиправним та скасувати;

зобов'язати Первомайське обєднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області з 01.01.2016 р. здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії на випадок втрати годувальника з розрахунку 60 відсотків від розміру місячної заробітної плати померлого годувальника, на підставі довідки прокуратури Миколаївської області № 18-244 вих-16 від 11.10.2016 р.;

стягнути з Первомайського обєднаного управління Пенсійного фонду України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 1 102,40 грн. (тисячу сто дві грн. 40 коп.);

зобовязати Первомайське обєднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області протягом місяця з дня набрання постановою законної сили подати звіт про виконання судового рішення, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не брала участь в судовому засіданні при проголошенні постанови протягом десяти днів з моменту її отримання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя Т.Ю. Фортуна