Справа № 826/16252/16
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Левченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної пенітенціарної служби України про визнання незаконним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної пенітенціарної служби України, в якому просив суд визнати незаконним рішення про відмову у переведенні його до Львівської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№19), зобов'язати відповідача повторно розглянути питання про переведення та забезпечити переведення його як засудженого до Львівської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№19).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 109 КАС України у зв'язку із неналежністю розгляду заяви в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в якій просить скасувати її та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги посилаючись на те, що судом першої інстанції було ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю - доповідача про обставини справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач, як засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 24.06.2010 до довічного позбавлення волі, відбуває покарання в Бахмутській установі виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України (№6).

Позивач оскаржує рішення директора департаменту охорони, нагляду і безпеки, режиму та контролю за виконанням судових рішень Державної пенітенціарної служби України про відмову у переведенні його із Артемівської (Бахмутської) установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№6) до Львівської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а мають бути розглянуті в порядку кримінального судочинства.

Колегія суддів не погоджується із думкою суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Суб'єкт владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 КАС України це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Положеннями частини першої та пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно- правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до статті 93 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений до позбавлення волі відбуває весь строк покарання в одній виправній чи виховній колонії, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до його місця проживання до засудження або місця постійного проживання родичів засудженого. Переведення засудженого для дальшого відбування покарання з однієї виправної чи виховної колонії до іншої допускається за виняткових обставин, які перешкоджають дальшому перебуванню засудженого в цій виправній чи виховній колонії. Порядок переведення засуджених визначається нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Згідно пункту 1.2 розділу І Інструкції про порядок розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.02.2012 №222/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за №213/20526) розподіл, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі, здійснюються регіональними комісіями з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі (далі - Регіональні комісії), що утворюються в територіальних органах Державної пенітенціарної служби України, та Апеляційною комісією Державної пенітенціарної служби України з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі (далі - Апеляційна комісія), що утворюється в Державній пенітенціарній службі України (далі - ДПтС України).

Пунктом 4.5 Інструкції передбачено, що звернення засуджених осіб та інших громадян з питань розподілу, направлення та переведення осіб, засуджених до позбавлення волі, розглядаються в порядку, передбаченому законодавством. Про результати розгляду заяв і скарг іншим громадянам надається письмова відповідь, а засудженому оголошується під підпис.

Відповідно до пункту 3 Положення про Апеляційну комісію Державної пенітенціарної служби України з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08.02.2012 №222/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за №215/20528) основними завданнями Апеляційної комісії Державної пенітенціарної служби України з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі є, зокрема, розгляд звернень громадян, державних або громадських установ та організацій з питань визначення рівня безпеки виправної колонії, скарг засуджених до позбавлення волі, їхніх захисників, законних представників на рішення Регіональних комісій, переглянуті в порядку, передбаченому пунктом 8 Положення про Регіональну комісію з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.

Статтею 537 Кримінально процесуального кодексу України, в редакції, яка чинна до 08.10.2016, було передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м'яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п'ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв'язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом'якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Положеннями статті 539 зазначеного Кодексу передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов'язків чи законних інтересів.

Частиною другою зазначеної статті визначені суди, до яких подаються клопотання (подання) про вирішення питання, пов'язаного із виконанням вироку, залежності від питань, які передбачені в частині першій статті 537 цього Кодексу.

Разом з тим, 08 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення доступу до правосуддя осіб, які утримуються в установах попереднього ув'язнення та виконання покарань» від 07.09.2016 №1491-VІІІ, яким статтю 537 Кримінально процесуального кодексу України доповнено частину першу, зокрема пунктом 131 «про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань»; статтю 539 доповнено частиною дев'ятою такого змісту: «розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 131 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства».

Отже, з 08 жовтня 2016 року набрали чинності зміни до Кримінально процесуального кодексу України, які прямо передбачають, що оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, позов зареєстрований Окружним адміністративним судом м. Києва 18 жовтня 2016 року та згідно вимог, позивачем порушено питання, яке підпадає під пункт 131 частини першої статті 537 КПК України.

Відповідно до частини другої статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, враховуючи, що оскаржувана ухвала була винесена судом першої інстанції 20 жовтня 2016 року, колегія суддів вважає, що даний спір є публічно - правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував вищенаведене та необґрунтовано відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно з пунктом 4 статті 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення питання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 199, 204, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Ухвалу у повному обсязі складено 23.12.2016 року.

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.