Справа № 815/3725/16
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 р.м.ОдесаСправа № 815/3725/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К. С.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області, Генеральної прокуратури України про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28.07.2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до прокуратури Одеської області, Генеральної прокуратури України про визнання дій протиправними щодо невиплати йому грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію за вислугою років у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури; зобовязання здійснити нарахування та виплату йому грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію за вислугою років у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2016р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішення позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом вимог законодавства, внаслідок чого просить постанову суду скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач 06.08.2012р. оформив пенсію без фактичного звільнення з органів прокуратури.

Наказом прокурора Одеської області від 14.12.2015 №3137к позивача звільнено з посади прокурора прокуратури м. Іллічівська у звязку з реорганізацією та скороченням кількості прокурорів органу прокуратури, тобто після втрати чинності ч.16 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», яка передбачала виплату грошової допомоги при виході на пенсію.

Доводи позивача про те, що з 06.08.2012 року він отримує пенсію за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», а тому має право на отримання грошової допомоги, на думку суду, є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч.16 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції до 01.05.2014 року, прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачувалася грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково - навчальних закладах прокуратури.

Законом України від 27.03.2014 року №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до деяких законодавчих актів України, в тому числі виключено ч.16 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Зазначені зміни до закону набули чинності з 01.05.2014 року.

Позивач у 2012 році оформив пенсію без фактичного звільнення з органів прокуратури, в звязку із чим, права на отримання зазначеної допомоги у нього на той час не виникло.

Підставою виплати прокурорам і слідчим грошової допомоги було не набуття права на пенсію як такого (за наявності відповідної вислуги років), а розірвання трудового договору, тобто звільнення з посади за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за вислугою років.

Правильність цього висновку також підтверджується позицією Конституційного Суду України, викладеною в рішенні від 26.11.2013 року №11-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу» в системному звязку з положеннями п.2 ч.1, ч.2 ст.40 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Так, державним службовцям у разі виходу на пенсію за наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачувалась грошова допомога в розмірі 10 місячних посадових окладів (ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу»). Ця норма була подібною до норми, закріпленої у ч. 16 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Конституційний Суд України зазначив, що грошова допомога, передбачена ч.13 ст.37 Закону України «Про державну службу», має разовий характер. Право на її одержання повязане з певним стажем роботи на посаді державного службовця та припиненням цієї роботи у звязку з виходом на пенсію державного службовця (абз.5 п.п.2.2. рішення).

Таким чином, Конституційний Суд України пов'язує виникнення права на отримання грошової допомоги з припиненням роботи на посаді державного службовця, тобто з фактичним звільненням.

З огляду на викладене, грошова допомога у звязку з виходом на пенсію не була за своєю суттю соціальною виплатою або пільгою, а тому посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99, від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, від 17.03.2004 року № 7-рп/2004, від 01.12.2004 року № 20-рп/2004 безпідставні.

Крім цього, норми абз.3 п.п.3 п.3 розділу II Закону України від 27.03.2014 року №1166-УІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» неконституційними не визнано.

Також не можуть застосовуватися до спірних правовідносин правові позиції стосовно зворотної дії нормативно-правових актів у часі, викладені в рішеннях Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99 та від 05.04.2001 року № 3- рп/2011, оскільки при оформленні пенсії за вислугу років в 2012 році ОСОБА_1 право на отримання зазначеної грошової допомоги не набув.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія