Справа № 335/8636/16-а (2-а/335/282/2016)
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2016 рокусправа № 335/8636/16-а (2-а/335/282/2016)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 серпня 2016 року у справі № 335/8636/16-а (2-а/335/282/2016) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, -

В с т а н о в и л а :

28 липня 2016 року ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, в якому вказав, що з липня 2016 року перебуває на обліку в ГУПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції від 04.07.2002 року. Йому в липні 2016 року на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2015 року з 01.12.2014 року призначена довічна пенсія з урахуванням обчислення вислуги років, виплата якої гарантується Законами та державою, що підтверджено листом ГУПФУ в Запорізькій області від 15.07.2016 року № 215/К-9. На думку позивача, всупереч вимогам чинного законодавства та постанові Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2015 року по справі № 335/12926/15-а відповідач - ГУПФУ в Запорізькій області повідомив своїм листом від 15.07.2016 року № 215/К-9, що йому дійсно призначена в липні 2016 року пенсія, але вона виплачена за період з 01.12.2014 року по 31.03.2015 року, тобто лише за 4 місяці. З 08 квітня 2014 року він був призначений на посаду завідувача сектору транспорту, флоту та матеріально-технічного забезпечення Управління охорони, використання і відтворення водних ресурсів та регулювання рибальства в Запорізькій області, тобто на посаду державного службовця як такий, що успішно пройшов стажування. З того часу він безперервно працює на займаній посаді та перебуває на державній службі. З 01 квітня 2015 року йому була припинена виплата пенсії у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» згідно Закону України від 02.03.2015 року № 213 -VІІІ.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, про задоволення адміністративного позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1, з липня 2016 року перебуває на обліку в ГУПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції від 04.07.2002 року. Йому в липні 2016 року на виконання постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2015 року з 01.12.2014 року призначена довічна пенсія з урахуванням обчислення вислуги років, виплата якої гарантується Законами та державою, що підтверджено листом ГУПФУ в Запорізькій області від 15.07.2016 року № 215/К-9.

З 08 квітня 2014 року він був призначений на посаду завідувача сектору транспорту, флоту та матеріально-технічного забезпечення Управління охорони, використання і відтворення водних ресурсів та регулювання рибальства в Запорізькій області, тобто на посаду державного службовця як такий, що успішно пройшов стажування. З того часу він безперервно працює на займаній посаді та перебуває на державній службі. З 01 квітня 2015 року йому була припинена виплата пенсії у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» згідно Закону України від 02.03.2015 року № 213 -VІІІ.

ГУПФУ в Запорізькій області повідомив позивача своїм листом від 15.07.2016 року № 215/К-9, що йому дійсно призначена в липні 2016 року пенсія, але вона виплачена за період з 01.12.2014 року по 31.03.2015 року, тобто лише за 4 місяці.

З питання відновлення позивачеві виплати пенсії з 01 квітня 2015 року відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області своїм листом № 215/К-9 від 15.07.2016 року повідомило, що у ОСОБА_1 відсутнє право продовжувати отримувати пенсію з посиланням на Закон України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ та повідомив позивача про відсутність права на отримання пенсії за вислугу років до кінця 2016 року, а саме про неможливість одночасного перебування на державній службі та виплати пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон України № 2262-XII), в редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі Закон України № 213-VIII), яка набрала чинності з 1 квітня 2015 року, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України Про статус народного депутата України, Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Аналогічні приписи містяться у статті 47 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, Про статус народного депутата України, Про Кабінет Міністрів України, Про судову експертизу, Про Національний банк України, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про дипломатичну службу, Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Отже, з 01.06.2015 року особам, які підпадають під дію Закону України Про державну службу, пенсія призначається відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Тому, з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу, у зв'язку з чим передбачені статтею 54 Закону України №2262-XII підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього закону, відпали і з 01.06.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Таким чином, враховуючи те, що з 1 червня 2015 року до 31 грудня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 2262 підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 54 вказаного Закону підстав для її невиплати. За приписами статті 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 серпня 2016 року у справі № 335/8636/16-а (2-а/335/282/2016) залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський