Справа № 802/2038/16-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 грудня 2016 р. Справа № 802/2038/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_3 особи Верховної Ради України з прав людини, в особі представника ОСОБА_3 з питань дотримання гуманітарних прав ОСОБА_4

про: визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1П.) з адміністративним позовом до ОСОБА_3 особи Верховної Ради України з прав людини, в особі представника ОСОБА_3 з питань дотримання гуманітарних прав ОСОБА_4 (далі відповідач, ОСОБА_3 особа) про визнання дій протиправними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення ОСОБА_3 особи є протиправним, оскільки було прийняте з порушеннями чинного законодавства. Позивач наголошує на тому, що його звернення щодо розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб Вінницької ОДА не розглянуто відповідно з дотриманням норм законодавства. Такі дії відповідача, позивач вважає протиправними, а рішення ОСОБА_3 особи просить скасувати та зобовязати ОСОБА_3 особу розглянути питання притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб Вінницької ОДА та надати відповідь у встановлений Законом строк.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні. Звертаючи увагу, що відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини здійснює контроль за додержанням законодавства про звернення громадян. Відповідно до КУпАП ОСОБА_3 особа має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, проте, складання протоколу про адміністративне правопорушення є правом, а не обовязком ОСОБА_3 особи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково, з огляду на наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 зі скаргою від 20.06.2016р. щодо порушення посадовими особами Вінницької обласної державної адміністрації його права на звернення, а також, з вимогою про складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно винних осіб ОДА відповідно до пункту 81 частини першої статті 255 КУпАП.

Розгляд скарги доручено ОСОБА_3 з питань дотримання соціально-економічних та гуманітарних прав ОСОБА_4.

Листом від 15.07.2016 року ОСОБА_3 особа звернулася до Директора Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації повідомивши про надходження скарги ОСОБА_1 щодо порушення його права на звернення Департаментом соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації.

Вищезазначеним листом, витребувано завірену копію скарги заявника від 12.05.16 року з усією інформацією про надходження звернення та відправлення на неї відповіді, зобовязано повторно розглянути в присутності заявника його скаргу від 12.05.16 року та надати відповідь на усі заявлені питання, а також після її розгляду надати інформацію ОСОБА_3 особі та для вирішення питання про складання протоколу про адміністративне правопорушення надати обґрунтовані пояснення особи відповідальної за розгляд звернення заявника, надавши особисті дані відповідальної особи.

15 серпня 2016 року позивач отримав лист ОСОБА_3 особи, в якому зазначається, що відсутні правові підстави для визнання порушеного права ОСОБА_1 та відсутність підстав для притягнення посадових осіб до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи даний спір по суті, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб'єктів стосовно отримання інформації, врегульовані Конституцією України, Законами України "Про звернення громадян", "Про інформацію" та відповідними спеціальними законами.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини» метою парламентського контролю, який здійснює ОСОБА_3, є: захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; додержання та повага до прав і свобод людини і громадянина суб'єктами, зазначеними у статті 2 цього Закону; запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню; сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність з Конституцією України, міжнародними стандартами у цій галузі; поліпшення і подальший розвиток міжнародного співробітництва в галузі захисту прав і свобод людини і громадянина; запобігання будь-яким формам дискримінації щодо реалізації людиною своїх прав і свобод; сприяння правовій інформованості населення та захист конфіденційної інформації про особу.

ОСОБА_3 здійснює свою діяльність незалежно від інших державних органів та посадових осіб. Діяльність ОСОБА_3 доповнює існуючі засоби захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх і не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист і поновлення порушених прав і свобод відповідно до ст.4 вищезазначеного закону.

Згідно ст. 16 ЗУ «Про ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини» ОСОБА_3 здійснює свою діяльність на підставі відомостей про порушення прав і свобод людини і громадянина, які отримує: за зверненнями громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників; за зверненнями народних депутатів України; за власною ініціативою.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про ОСОБА_3 Верховної Ради України з прав людини» ОСОБА_3 приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян". Звернення подаються ОСОБА_3 в письмовій формі протягом року після виявлення порушення прав і свобод людини і громадянина. За наявності виняткових обставин цей строк може бути подовжений ОСОБА_3, але не більше ніж до двох років. При розгляді звернення ОСОБА_3: відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; роз'яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення ОСОБА_3; направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; відмовляє в розгляді звернення.

Повідомлення про прийняття звернення до розгляду або відмову у прийнятті звернення до розгляду надсилається в письмовій формі особі, яка його подала. Відмова у прийнятті звернення до розгляду повинна бути вмотивованою.

Частиною 4 статті 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Статтею 16 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Статтею 18 вказаного Закону визначені права громадянина при розгляді заяви чи скарги. Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; ознайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" встановлено обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Суд звертає увагу, що публічний службовець може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, вчиненні ним під час виконання службових обовязків.

Державні службовці підлягають адміністративній відповідальності за недотримання лише тих правил, забезпечення виконання яких належить до їх службових обов'язків. Особою, винуватою у вчиненні правопорушення, може бути не обов'язково керівник структурного підрозділу, а й інші, зокрема підлеглі йому особи. В такому випадку вони можуть нести відповідальність не стільки за порушення певних правил, скільки за неналежне здійснення своїх повноважень з організації роботи. Якщо вирішення певного питання входить до кола службових обов'язків всього ієрархічного ланцюжка посадових осіб органу, то до адміністративної відповідальності за певне порушення може бути притягнуто декілька посадових осіб.

Неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у випадках, коли така інформація підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи відповідно до законів України "Про інформацію", "Про доступ до публічної інформації", "Про звернення громадян", "Про доступ до судових рішень" та "Про засади запобігання і протидії корупції", - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п'яти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала справа №802/911/16-а за позовом ОСОБА_1 до заступника директора Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації - начальника управління соціальної підтримки та державних гарантій ОСОБА_5, Вінницької обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціальної та молодіжної політики, директора Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації ОСОБА_6М про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Дослідивши рішення по вищезазначеній справі, встановлено що суд визнав протиправною бездіяльність посадової особи, заступника директора Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації - начальника управління соціальної підтримки та державних гарантій ОСОБА_5, яка полягає у не запрошенні ОСОБА_1 на розгляд його скарги від 12.05.2016 року, а також зобовязано Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації розглянути скаргу ОСОБА_1 від 12.05.2016 року з дотриманням вимог статей 18, 19 Закону України "Про звернення громадян".

Судом встановлено, що рішення у вищезазначеній справі набуло законної сили.

Тому, суд критично оцінює такі аргументи відповідача стосовно належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд його скарги, оскільки інших належних та допустимих доказів, окрім письмових пояснень наданих ОСОБА_7 (відповідальна за розгляд скарги ОСОБА_1П.) суду надано не було.

Проте, суд, звертає увагу, що результати провадження ОСОБА_3 за зверненнями громадян не оформляються рішенням, а надаються у вигляді відповіді заявникові.

Так, в силу положень п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації, як зазначив Конституційний Суд України, за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Усі рішення суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Таким чином, надана відповідь позивачу ОСОБА_3 особою не є правовим документом, який встановлює відповідальність та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ч. 2 ст. 8 КАС України).

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини при розгляді справ як джерело права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини при застосуванні принципу верховенства права сформульовано такі його ознаки, як визнання пріоритетності, домінування, визначальної ролі прав людини у діяльності держави, поширюваність цієї пріоритетності, цього принципу на діяльність усіх без винятку органів держави, правова визначеність становища людини у тій ситуації, в якій вона перебуває, обсяг будь-якого правового розсуду й спосіб його здійснення мають бути з достатньою ясністю визначені законом.

Закон повинен бути доступним особі, тобто містити зрозумілі й чіткі формулювання, які б давали можливість особі самостійно або з відповідною консультацією регулювати свою поведінку. Також закон має бути передбачуваним, тобто таким, щоб особа могла передбачити наслідки його застосування. І, нарешті, закон повинен відповідати всім іншим вимогам верховенства права, зокрема, він з достатньою чіткістю має встановлювати межі дискреційних повноважень, наданих суб'єктам владних повноважень, та спосіб їх здійснення. Це необхідно, щоб особа була захищеною від свавілля суб'єктів владних повноважень (п.27 рішення Європейського суду з прав людини у справі Круслен проти Франції" від 24 квітня 1990 року).

Відтак, суд дійшов висновку про визнання протиправною відмову представника ОСОБА_3 з питань дотримання соціально-економічних та гуманітарних прав ОСОБА_4 у розгляді питання притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб Вінницької ОДА, за зверненням ОСОБА_1 від 20.06.2016 року.

З урахування вищезазначеного, суд вважає за необхідне, зобов'язати уповноважену особу Верховної Ради України з прав людини, в особі представника ОСОБА_3 з питань дотримання гуманітарних прав ОСОБА_4 розглянути питання притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб Вінницької ОДА, за зверненням ОСОБА_1 від 20.06.2016 року, а також повідомити ОСОБА_1 про результат розгляду у встановлений Законом термін.

Відповідно до ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно абз. 7 п. 4 ч. 1 ст. 163 КАС України у резолютивній частині постанови суду першої інстанції зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, на підставі ст. 267 КАС України суд зобовязує відповідача протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення в частині зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи відсутність судових витрат у цій адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову представника ОСОБА_3 з питань дотримання соціально-економічних та гуманітарних прав ОСОБА_4 у розгляді питання притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб Вінницької ОДА, за зверненням ОСОБА_1 від 20.06.2016 року.

Зобов'язати уповноважену особу Верховної Ради України з прав людини, в особі представника ОСОБА_3 з питань дотримання гуманітарних прав ОСОБА_4 розглянути питання притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб Вінницької ОДА, за зверненням ОСОБА_1 від 20.06.2016 року, повідомити ОСОБА_1 про результат розгляду у встановлений Законом термін.

В решті позовних вимог відмовити.

На підставі ст. 267 КАС України зобов'язати уповноважену особу Верховної Ради України з прав людини, в особі представника ОСОБА_3 з питань дотримання гуманітарних прав ОСОБА_4 протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення в частині зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна