Справа № 357/11490/16-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді Степанюка А.Г., перевіривши матеріали апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області (далі - Позивач, УПФ України у м. Білій Церкві) звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Відповідач, ВПВР УДВС ГТУЮ у Київській області) про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19.09.2016 року про накладення штрафу у розмірі 1 360,00 грн. за невиконання виконавчого листа у справі №357/3285/15-а у межах виконавчого провадження №51272948 щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання УПФ України у м. Білій Церкві про звільнення від сплати судового збору та залишено позовну заяву без руху.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд ухвалою від 14.11.2016 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 186, 187, 189 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом пропущено п'ятиденний строк оскарження ухвали суду першої інстанції, не зазначено вимоги особи, яка подає скаргу, до суду апеляційної інстанції, в апеляційні скарзі не вказано про бажання або небажання особи взяти участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а також до неї не додано документ про сплату судового збору.

Апелянту було надано строк для усунення недоліків - тридцять днів з моменту отримання копії ухвали від 14.11.2016 року. Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримано Відповідачем 17.11.2016 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції Відповідачем на адресу суду 23.11.2016 року було направлено заяву про усунення недоліків, до якої було додано копію ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2016 року та супровідного листа від 20.10.2016 року №357/11490/16-а/29996/2016 з відбитком штампу реєстрації вхідної кореспонденції Управління за №17614/03-11, яким підтверджується отримання Апелянтом копії оскаржуваного рішення 31.10.2016 року.

Наведене свідчить, що Апелянтом були усунуті викладені в ухвалі від 14.11.2016 року недоліки в частині надання доказів отримання копії оскаржуваної ухвали від 19.10.2016 року, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що останнім не було пропущено п'ятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Крім того, на виконання вимог ухвали від 14.11.2016 року Відповідачем було зазначено вимоги апеляційної скарги у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 187 КАС України, а також вказано про бажання представника Управління взяти участь у судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги.

Разом з тим, оцінюючи клопотання Апелянта про звільнення від сплати судового збору у зв'язку з відсутністю коштів, призначених на цю мету, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вже було зазначено в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З наведеного випливає, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов'язком суду, можливість реалізації якого пов'язується з майновим станом особи.

Тобто, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зазначена позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові Пленуму від 23.01.2015 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Крім того, відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України від 22.05.2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

При цьому, судом враховується, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначив, що вимога сплати зборів судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відтак посилання Апелянта на те, що відсутність на момент подання апеляційної скарги у Відповідача як неприбуткової організації коштів на сплату судового збору є перешкодою для доступу у правосудді, є помилковим, оскільки, як вже було зазначено вище, обмежене фінансування суб'єкта владних повноважень не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, оскільки заявлене клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить доказів скрутного майнового стану особи та неможливості Відповідача забезпечити сплату судового збору у встановленому Законом розмірі, суд вважає за необхідне у його задоволенні відмовити.

Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, в ухвалах від 08.09.2015 року у справі №21-5496а15, від 29.02.2016 року у справі №810/1495/15, від 01.03.2016 року у справі № 810/1674/15.

Відтак вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху в частині сплати судового збору виконані не були.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього кодексу, застосовуються правила ст. 108 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 3 статті 108 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 108, 187, 189, 212 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити Управлінню Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області строк на апеляційне оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 19 жовтня 2016 року.

У задоволенні клопотання Управлінню Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 19 жовтня 2016 року - відмовити.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про накладення штрафу - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС України.

Суддя Степанюк А.Г.