Справа № 331/2739/16-а (2-а/331/68/2016)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"16" грудня 2016 р.справа № 331/2739/16-а

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Панченко О.М., перевіривши на відповідність вимогам КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 р. у справі №331/2739/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2016 року відмовлено позивачу у звільненні від сплати судового збору, апеляційну скаргу відповідача залишено без руху і надано час упродовж тридцяти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 р. у справі № 331/2739/16-а.;

- надати докази сплати судового збору в повному обсязі.

До суду апеляційної інстанції повернулося поштове повідомлення про отримання позивачем копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 14 листопада 2016 року.

21.11.2016 року до апеляційного суду надійшов лист, в якому позивач просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року його апеляційну скаргу було повернуто у зв'язку з тим, що не було усунуто недоліки апеляційної скарги, а саме не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги. Проте, позивачем направлялась квитанція про сплату судового збору, яка до винесення ухвали про повернення апеляційної скарги не була отримана Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом. Після отримання ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 серпня 2016 року - 15 серпня 2016 року, позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя для отримання квитанції про сплату судового збору для повторного звернення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на постанову суду першої інстанції. Оскільки справу на той час до суду повернуто ще не було, 05 вересня 2016 року позивач направив заяву про видачу квитанції про сплату судового збору. Вказану квитанцію позивачем було отримано лише 28 вересня 2016 року, тому, на думку позивача, він не міг раніше подати апеляційну скаргу, а 05 жовтня 2016 року, тобто, у десятиденний термін з моменту отримання квитанції, ним було направлено до суду апеляційну скаргу. Також позивач зазначив, що квитанцію про сплату судового збору до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду направлено разом зі скаргою, а клопотання про звільнення його від сплати судового збору заявлено помилково.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року, прийняту у скороченому провадженні, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову (а.с.26).

Копію постанови від 14.04.2016р. отримано позивачем 21.04.2016 року (а.с.29).

Не погодившись з постановою суду від 14.04.2016 року, позивач 29.04.2016 року направив до суду першої інстанції апеляційну скаргу від 28.04.2016 року (а.с.34).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2016 року відмовлено позивачу задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційну скаргу позивача залишено без руху і надано час для усунення недоліків апеляційної скарги до 20.06.2016 року, а саме зобов'язано надати докази сплати судового збору в повному обсязі.

30.06.2016 року до апеляційного суду надійшли квитанція про сплату судового збору в сумі 606,11 грн. від 16.06.2016р. із супровідним листом, в якому позивач зазначив, що відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05 лютого 2016 року № 2 "Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" він сплатив 606,32 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Оскільки позивачем було сплачено судовий не в повному обсязі (606,11 грн., а не 1212,64 грн.), ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2016 року позивачу було надано додатковий строк до 29.07.2016 року для надання доказів слати судового збору в повному обсязі.

Копію ухвали від 30.06.2016 року позивач отримав 22.07.2016 року.

Оскільки позивач не усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений в ухвалі суду від 30.06.2016 року строк, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2016 року апеляційну скаргу на постанову суду від 14.04.2016 року повернуто позивачу. Також позивачу повернуто сплачений судовий збір в сумі 606,11 грн.

Копію ухвали від 02.08.2016 року позивач отримав 16.08.2016 року.

08.10.2016 року позивач вдруге оскаржив постанову суду від 14.04.2016 року в апеляційному порядку (апеляційна скарга від 05.10.2016р.). До апеляційної скарги відповідач долучив оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 606,11 грн. від 16.06.2016р.

З наведеного вбачається, що апеляційну скаргу подано позивачем з пропуском строку, для апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, встановленого ч.2 ст.186 КАС України. Наведені позивачем доводи не свідчать про наявність поважних підстав пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Також станом на 16.12.2016 року позивач не надав суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в повному обсязі.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 189 КАС України якщо заяву не буде подано в зазначений строк або підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Приймаючи до уваги, що позивач не навів суду поважних підстав пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 331/2739/16-а за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року.

Керуючись ст.189 КАС України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 331/2739/16-а за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Суддя О.М. Панченко