Справа № 569/7509/16-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Бучко Т.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"22" грудня 2016 р. Справа № 569/7509/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Капустинського М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "09" вересня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненської митницї Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил ,

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2016 року ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил у справах № 0076/20400/16, № 0077/20400/16 від 10 березня 2016 року та закриття провадження у справі.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 строк звернення до адміністративного суду.

Скасовано постанову заступника начальника Рівненської митниці ДФС Чаборая Андрія Миколайовича у справах про порушення митних правил № 0076/20400/16, № 0077/20400/16 від 10 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення порушень митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Рівненська митниця Державної фіскальної служби України звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 березня 2016 року заступником начальника Рівненської митниці ДФС було винесено постанову у справах про порушення митних правил № 0076/20400/16, № 0077/20400/16 про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.485 Митного кодексу України, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 98916,21 грн.

Зі змісту ст.248 Митного кодексу України слідує, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а у разу електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

В частині першій ст.257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до ч.6 ст.264 МК України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених в цій декларації (ч.8 ст.264 МК України ).

8 червня 2015 року директор ТОВ «Автоідея» ОСОБА_3 з метою митного оформлення в режимі «імпорт» автомобіля марки NISSAN, модель NOTE, ідентифікаційний номер SJNFDAE11U2048472, заявила в митній декларації ІМ40ДЕ № 204050001/2015/006250 неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД. Разом з митною декларацією позивач подала зовнішньоекономічний контракт № 01/15 від 10 лютого 2015 року, комерційний інвойс № 0853-КZ від 10 лютого 2015 року, свідоцтво про реєстрацію № 2013CN63803 від 12 жовтня 2013 року.

27 липня 2015 року директор ТОВ «Автоідея» ОСОБА_3 з метою митного оформлення в режимі «імпорт» автомобіля марки NISSAN, модель NOTE, ідентифікаційний номер SJNFDAE11U2069103, заявила в митній декларації ІМ40ДЕ № 204030000/2015/002771 неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД. Разом з митною декларацією позивач подала зовнішньоекономічний контракт № 01/15 від 10 лютого 2015 року, комерційний інвойс № 1609-КZ від 16 липня 2015 року, свідоцтво про реєстрацію № 2010CL96733 від 20 жовтня 2010 року.

Після проведення митного оформлення товару за вказаними вище деклараціями товар випущено у вільний обіг. Зазначені автомобілі на момент митного оформлення перебували в експлуатації більше 5 років (а не менше 5 років, як зазначила ОСОБА_3Г.), а тому класифікацію ТЗ, оформлених за вказаними деклараціями, необхідно було проводити в іншій товарній підкатегорії, що призвело до несплати митних платежів на суму 16679,27 грн., а саме - акцизу в розмірі 13899,39 грн. та ПДВ в розмірі 2779,88 грн.

Стороною позивача в суді першої інстанції не оспорювалися фактичні обставини митного оформлення автомобілів.

Згідно із ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні ( умисні або з необережності ) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена відповідальність.

За змістом диспозиції ст.485 МК України відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги. Вказані порушення митних правил можуть вчинятися особою як умисно, так і з необережності.

Зібрані у справі та досліджені судом докази свідчать про те, що позивач 8 червня 2015 року та 27 липня 2015 року допустила порушення митного оформлення транспортних засобів, що виразилося у заявлені неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад порушення митних правил, передбачений ст.485 МК України.

Зазначений висновок суду сторонами по справі не оскаржується.

Разом з тим, суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновку, що винесена відповідачем постанова підлягає скасуванню, оскільки притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, відбулося поза межами встановлених ст.467 МК України строків накладення адміністративного стягнення.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов тому, оскільки вважав, що правопорушення передбачене ст.485 МК України не є триваючим, а тому у відповідності до ч.1 ст.467 МК України, адміністративне стягнення (в тому числі конфіскація) за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення.

Оскільки постанова у справах про порушення митних правил була винесена 10 березня 2016 року, а товари були заявлені до митного контролю 8 червня 2015 року та 27 липня 2015 року, тому сплинув строк накладення адміністративного стягнення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим з огляду на наступне.

За змістом ч.1 ст.467 МК України адміністративне стягнення (в тому числі конфіскація) за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, в тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Свою позицію суд першої інстанції мотивував тим, що в постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 року № 21-260а1 надано правову оцінку застосуванню норм Митного кодексу України в редакції від 11.07.2002 року № 92-IV, зокрема правопорушенню, передбаченому ст.355 МК України, якою визначено, що дане правопорушення характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, а саме під час митного оформлення. Тому зазначене правопорушення не можна вважати триваючим, оскільки воно припиняється із поданням декларації митному органу.

Колегія суддів зазначає, що в Митному кодексі України в редакції 2002 року, законодавець не наводив переліку статтей, правопорушення за якими могли бути віднесені до триваючих порушень (ст.328 МК України). Тобто, питання віднесення правопорушень, передбачених відповідними нормами до триваючих правопорушень не було врегульоване Митним кодексом України в редакції 2002 року. А відтак, невизначеність в даному питанні тягнула за собою неоднакове трактування та застосування судами різних інстанцій вказаних норм права.

У Митному кодексі України від 13.03.2012 року № 4495-VІ, питання визначення переліку норм, за якими порушення відносяться до триваючих правопорушень є врегульованим, оскільки в нормі ст.467 законодавець наводить вичерпний перелік статей, правопорушення за якими визнаються триваючими, а саме 469, 477-481, 485 цього Кодексу.

Оскільки правопорушення за ст.485, яке вчинила ОСОБА_3, передбачене Митним кодексом України в редакції 2012 року, як триваюче, тому висновок Верховного Суду України, який стосується роз'яснень щодо застосування норм права, передбачених Митним кодексом України в редакції 2002 року не може бути врахований у правовідносинах що виникли у даній справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що на момент розгляду справи митним органом закінчився строк притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності є необгрунтованим та суперечить чинному законодавству.

З урахуванням зазначеного апеляційну скаргу слід частково задовольнити, постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати, прийняти в цій частині нову постанову якою в задоволенні позовних вимог відмовити. В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненська митниця Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "09" вересня 2016 р. скасувати в частині задоволення позовних вимог, прийняти в цій частині нову постанову якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

М.М. Капустинський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,43001

представник позивача ОСОБА_5 , АДРЕСА_2, 43026

3- відповідачу/відповідачам: Рівненська митниця Державної фіскальної служби України вул.Соборна,104,м.Рівне,33028

- ,