Справа № 2а-1862/09/0270
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2016-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2016 р. м. Київ К/800/2798/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого суддіГоловчук С.В. (суддя-доповідач),
суддівЗагороднього А.Ф.,
Черпака Ю.К.,

секретар судового засідання Ковтонюк С.Д.,

за участю представника сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (далі - УПФУ в м. Вінниці) про визнання незаконним і скасування рішення та претензії,

в с т а н о в и л а :

У квітня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним і скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 16 лютого 2009 року № 2 та претензії від 16 лютого 2009 року № 235/06-38-1/09. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за висновками проведеної у січні 2009 року позапланової перевірки Вінницької філії Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області було встановлено, що впродовж 2007-2008 років банк безпідставно перерахував кошти УПФУ у Ленінському районі м. Вінниці на карткові рахунки осіб, прізвища яких були відсутні на паперових носіях списків, наданих відповідачем для виплати пенсій, внаслідок чого виникла переплата на суму 344251,89 грн, що стало підставою для застосування до позивача 344251,89 грн штрафних санкцій за порушення вимог Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 «Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 4 липня 1998 року № 734» (далі - Порядок № 1596). Посилаючись на те, що виплати здійснювались у відповідності до умов Договорів та згідно з даними, наданими відповідачем на магнітних носіях, а позапланову перевірку проведено з порушенням вимог Порядку оформлення результатів перевірок, що здійснюються органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 01 грудня 2008 року № 21-1 (далі - Порядок № 21-1), просив суд задовольнити позов.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року в позові відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення про задоволення позову. Скасовано рішення УПФУ в Ленінському районі м. Вінниці від 16 лютого 2009 року № 2 та претензію УПФУ в Ленінському районі м. Вінниці від 16 лютого 2009 року №235/06-38-1/09.

У касаційній скарзі УПФУ в м. Вінниці порушує питання про скасування рішення апеляційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції. Зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема, не враховано положення Указу Президента України від 4 липня 1998 року № 734/98 «Про впорядкування сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та раціональне використання коштів Пенсійного фонду України» (далі - Указ Президента № 734) та неправильно застосовано Порядок № 1596. Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та наданим доказам, зокрема окремій постанові Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 квітня 2010 року, прийнятій у кримінальній справі № 1-48/10 щодо неправомірності дій Вінницької філії ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Позивач у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судом правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Вказує, що банк не несе відповідальності за розбіжності у відомостях, зазначених на паперових та магнітних носіях, які подає орган Пенсійного фонду і, враховуючи великий обсяг інформації щодо кількості пенсіонерів, позивач не мав можливості вчасно виконати зарахування пенсії шляхом внесення даних безпосередньо з паперових носіїв. Просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що під час проведення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області позапланової перевірки Вінницької філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» з питань цільового використання коштів УПФУ у Ленінському районі м. Вінниці за 2007-2008 роки встановлено, що з грудня 2007 року по січень 2008 рік на карткові рахунки громадян ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 банк зарахував пенсійні кошти в сумі 344251,89 грн, хоча прізвища цих громадян були відсутні на паперових носіях списків на виплату пенсій, наданих органом Пенсійного фонду.

За висновками цієї перевірки 26 січня 2009 року складено акт, на підставі якого 16 лютого 2009 року відповідачем прийнято рішення № 2 про застосування до ЗАТ КБ «ПриватБанк» штрафних санкцій у сумі 344251,89 грн за несвоєчасне повернення на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду сум коштів, не використаних для здійснення пенсійних виплат на підставі пункту 11 статті 106 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) за порушення вимог Порядку № 1596 та надіслано претензію № 235/06-38-1/09 з пропозицією перерахувати ці кошти на рахунок відповідача.

Вирішуючи спір та відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що недотримання позивачем вимог Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (далі - Інструкція № 22) призвело до порушення частини 20 Порядку № 1596, оскільки згідно з Договорами, банк, аналізуючи зміст паперових документів мав можливість виявити завищену суму коштів, перерахованих відповідачем на рахунки ЗАТ КБ «ПриватБанк» та протягом доби був зобов'язаний повернути ці кошти УПФУ в Ленінському районі м. Вінниці.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що зарахування на конкретні рахунки окремих одержувачів відбувається за допомогою електронних файлів, як передбачено внутрішньою Інструкцією про порядок роботи зі списками, описами списків по нарахуванню пенсій та соціальної допомоги, яка використовується працівниками ПАТ КБ «ПриватБанк», а списки на паперових носіях необхідні для того, щоб перевірити загальні відомості щодо кількості пенсіонерів та суми коштів. Водночас, у пункті 20 Порядку № 1596 наведений вичерпний перелік підстав для повернення не зарахованих сум, а тому притягнення позивача до відповідальності є безпідставним у зв'язку із відсутністю такої підстави у переліку. При цьому, апеляційний суд вважав, що посилання суду першої інстанції на висновки, викладені в постанові Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 квітня 2010 року не відповідають вимогам статті 72 КАС України.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись неможливо.

Згідно із статтею 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Водночас надіслана відповідачем претензія від 16 лютого 2009 року № 235/06-38-1/09 є пропозицією сплатити штрафні санкції та містить інформацію щодо допущених позивачем вимог Інструкції № 22 і Порядку № 1596 та не є остаточним документом, зобов'язуючим до вчинення будь-яких дій особою, якій він адресований.

Отже, цей документ не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, що в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Таку правову позицію щодо висловив Верховний Суд України у постанові від 10 вересня 2013 року (справа № 21-237а13).

Що стосується позовних вимог про визнання неправомірним і скасування рішення про застосування штрафних санкцій від 16 лютого 2009 року № 2, то колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 3 Указу Президента №734/98 встановлено, що починаючи з 01 січня 1999 року, виплата пенсій та грошової допомоги здійснюється установами банків за рахунок коштів Пенсійного фонду України через особові рахунки пенсіонерів і одержувачів грошової допомоги (крім пенсіонерів та одержувачів грошової допомоги, які проживають у сільській місцевості, де немає відділень установ банків).

На виконання статті 3 цього Указу Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок № 1596, який регулює питання виплати пенсій та грошової допомоги, що нараховуються відповідно органами Пенсійного фонду та органами праці та соціального захисту населення і фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду та відповідних бюджетів, за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх вклади до запитання (поточні рахунки) в установах уповноважених банків (далі - поточні рахунки).

Уповноваженими банками є банки, визнані переможцями конкурсу на право виплати пенсій та грошової допомоги через банківські рахунки за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги, що проводиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з якими за результатами цього конкурсу Мінпраці та Пенсійним фондом укладено відповідні договори.

Як встановлено судами, 03 січня 2007 року та 03 січня 2008 року між УПФУ у Ленінському районі м. Вінниці та ВАТ КБ «ПриватБанк» укладено Договори на зарахування і виплату пенсій та соціальних допомог (далі - Договори № 1 та № 2).

Відповідно до § 1,3 статті 3 Договору № 1 Управління зобов'язувалось подавати відповідним установам Банку за один операційний день до початку кожного виплатного періоду місяця одночасно на паперових та магнітних носіях, в погодженому з банком вигляді списки на зарахування пенсії та грошової допомоги на поточні (карткові) рахунки, описи до них та довідку про джерела фінансування виплат у кількості та за формою згідно з Порядком, а Банк зобов'язувався забезпечити через свої установи проведення зарахування відповідних сум пенсій, допомог на поточні (карткові) рахунки одержувачів не пізніше наступного операційного дня з дня надходження сум пенсій, допомог та відомостей на паперових та магнітних носіях, в погодженому з банком вигляді від органів Фонду та Управління.

За приписами § 1 статті 4 Договору № 1 не зараховані на поточні рахунки одержувачів суми пенсій, допомог установи Банку протягом доби повертають відповідно органам Управління.

За несвоєчасне зарахування на банківські рахунки пенсіонерів, одержувачів допомог та несвоєчасне повернення на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду сум коштів не використаних для здійснення пенсійних виплат, за умови своєчасного і в повному обсязі їх фінансування, на Банк накладається штраф у розмірі своєчасно не повернених сум пенсійних виплат (§ 1 статті 6 Договору № 1).

Аналогічні умови встановлені Договором № 2.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1596, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, перерахування коштів установам уповноважених банків здійснюється протягом місяця за періодами виплати. Періоди виплати визначаються органами праці та соціального захисту населення, органами Пенсійного фонду та уповноваженими банками згідно з укладеними між ними угодами.

Органи Пенсійного фонду або органи праці та соціального захисту населення на підставі заяв одержувачів пенсій та грошової допомоги на відкриття поточних рахунків складають:

- списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (додаток 2) у двох примірниках;

- опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (додаток 3) у трьох примірниках;

- довідку щодо джерел фінансування виплати пенсій та грошової допомоги (додаток 4) в одному примірнику.

Списки та описи до них складаються окремо за пенсіями та грошовою допомогою, що фінансуються з коштів Пенсійного фонду, та за грошовою допомогою та іншими виплатами, що фінансуються органами праці та соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів.

Перший примірник списків формується у порядку зростання номера особового рахунка, а другий - номера пенсійної книжки (пункт 16 Порядку № 1596).

Абзацом 3 пункту 17 Порядку № 1596 встановлено, що списки та описи до них подаються одночасно на паперових і магнітних носіях за формою, визначеною органами Пенсійного фонду або органами праці та соціального захисту населення, з обов'язковим зазначенням відповідних показників та символів.

За приписами частини 2 статті 73 Закону № 1058-ІV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, забороняється використання коштів Пенсійного фонду для оплати договорів страхування довічних пенсій і одноразових виплат та на цілі, не передбачені цим Законом і відповідно до статті 110 цього Закону організація, що здійснює виплату і доставку пенсій, несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на неї функцій відповідно до законодавства та укладеного з нею договору.

Зміст наведених норм законодавства дає підстави вважати, що на виконання вимог статті 73 Закону № 1058-ІV, для виплати пенсій та грошової допомоги через банківські рахунки, законодавець зобов'язав орган Пенсійного фонду одночасно надавати уповноваженим банкам списки та описи на паперових і магнітних носіях, що є додатковим захистом бюджетних коштів і сприяє максимально швидкій обробці даних пенсіонерів, наданих банку органом Пенсійного фонду. Проте можливості банку самостійно обрати один із носіїв для проведення платежів закон не передбачає.

При цьому, Інструкція про порядок роботи зі списками, описами списків по нарахуванню пенсій та соціальної допомоги, яка використовується працівниками ПАТ КБ «ПриватБанк» є внутрішнім документом банку, який не може суперечити вимогам Порядку № 1596, а тому посилання суду апеляційної інстанції на положення цієї Інструкції не відповідає наведеним нормам закону та суперечить умовам Договорів № 1,2.

Враховуючи те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не заперечує, що у грудні 2007 року та січні 2008 року перерахунок коштів органу Пенсійного фонду на рахунки фізичних осіб здійснювалось безпосередньо на підставі даних, зазначених у списках на магнітних носіях, висновки апеляційного суду про відсутність підстав для притягнення банку до відповідальності не відповідає нормам статті 110 Закону № 1058-ІV.

Пунктом 20 Порядку № 1596 встановлено, що після зарахування коштів на поточні рахунки одержувачів уповноважений банк завіряє списки на зарахування пенсій та грошової допомоги та описи до них і не пізніш як через два дні повертає органам Пенсійного фонду або органам праці та соціального захисту населення другі примірники списків та по одному примірнику описів до них.

Незараховані суми пенсій та грошової допомоги не пізніше наступного операційного дня після надходження повертаються уповноваженим банком органам праці та соціального захисту населення або органам Пенсійного фонду України з відповідною поміткою на другому примірнику списків та їх описів.

Суми пенсій та грошової допомоги не зараховуються на поточні рахунки у разі:

- невідповідності будь-яких реквізитів, зазначених у списках, даним поточного рахунку одержувача пенсії та грошової допомоги;

- наявності даних про смерть одержувача;

- закриття поточного рахунку;

- письмової вимоги органу праці та соціального захисту населення.

Отже, у разі незарахування сум пенсій на поточні рахунки за певних обставин, уповноважений банк повинен повернути ці кошти органам Пенсійного фонду України не пізніше наступного операційного дня після надходження з відповідною поміткою на другому примірнику списків та їх описів. При цьому, норми абзацу третього пункту 20 Порядку № 1596, якими визначений перелік підстав для не зарахування коштів, застосовуються у разі, якщо інформація про пенсіонера є у списках, поданих як на паперових так і магнітних носіях.

Це означає, що якщо на одному із носіїв (паперовому або магнітному) взагалі відсутня будь-яка інформація про особу на банківській рахунок якої слід зарахувати кошти Пенсійного фонду, банк не має права зарахувати ці кошти на такий рахунок.

Проте, як встановлено судом першої інстанції, позивач використовував лише магнітні носії інформації (дискета), які є лише допоміжним засобом у роботі і повинен використовуватись одночасно з даними паперових носіїв.

Крім того, окремою постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 квітня 2010 року у кримінальній справі № 1-48/10 (том ІІ а.с.40) встановлено, що внаслідок невиконання банком умов Договорів № 1,2 на зарахування і виплату пенсій та грошової допомоги через філію та відділення ЗАТ КБ «Приватбанк» на 2007 рік та на 2008 рік і недотримання ним вимог чинного законодавства, що передбачено § 1 статті 5 цих договорів, встановлено факт безпідставного використання коштів Пенсійного фонду України на суму 344251,89 грн за період з грудня 2007 року по січень 2008 року шляхом їх зарахування Вінницькою філією ПАТ КБ «ПриватБанк» на рахунки фізичних осіб, які не є пенсіонерами УПФУ у Ленінському районі м. Вінниці.

За умовами частини 11 статті 106 Закону № 1058-ІV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виконавчими органами Пенсійного фонду за несвоєчасну виплату і доставку сум пенсійних виплат одержувачам або несвоєчасне зарахування їх на банківські рахунки пенсіонерів, або несвоєчасне повернення на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду чи Накопичувального фонду сум коштів, не використаних для здійснення пенсійних виплат, за умови своєчасного і в повному обсязі їх фінансування, на організації, у тому числі банки, які здійснюють виплату і доставку пенсій, накладається штраф у розмірі своєчасно не виплачених, не доставлених чи не зарахованих або своєчасно не повернених сум пенсійних виплат.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що недотримання Банком умов Договорів призвело до порушення частини 20 Порядку № 1596, а тому рішення відповідача про застосування до ЗАТ КБ «Приватбанк» штрафних санкцій, передбачених частиною 11 статті 106 Закону № 1058-ІV, є правомірним і підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції має скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

З огляду на викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2016 року скасувати, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Головчук
Судді А.Ф. Загородній
Ю.К. Черпак