Справа № 818/208/16
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 р.Справа № 818/208/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Бегунца А.О. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 21.06.2016р. по справі № 818/208/16

за позовом Комунальне підприємство виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Конотоп Сумської області

до Державної казначейської служби України , Державної фіскальної служби України треті особи: Конотопська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області , Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії та зобов'язання утриматись від вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Комунальне підприємство виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Конотоп Сумської області, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України, треті особи: Головне управління Державної фіскальної служби України в Сумській області, Конотопська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо не зарахування на рахунок позивача у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про ОСОБА_1 бюджет України;

- зобовязати ОСОБА_1 фіскальну службу України зарахувати на рахунок позивача № 2434 у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника кошти в сумі 1 520 442,85 грн. (сума субвенції без врахування штрафних санкцій та пені) відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 04.06.2015 року.

- зобовязати ОСОБА_1 фіскальну службу України утриматись від накладення на позивача штрафних санкцій в розмірах, та порядку, передбаченому ст. 120-1 ПК України за порушення термінів реєстрації (відсутність реєстрації) податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з липня 2015 року до часу зарахування коштів на рахунок позивача № 2434 у системі електронного адміністрування ПДВ.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 21.06.2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо незарахування на рахунок Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника коштів з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та водопостачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, що надають населенню такі послуги, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості тарифам, що затверджувалися, та /або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України «Про державний бюджет України».

Зобов'язано ОСОБА_1 фіскальну службу України зарахувати на рахунок Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на № 2434 у системі електронного адміністрування податку на додану вартість кошти в сумі 1 520 442,85 грн. відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків.

В частині вимог про зобов'язання Державної фіскальної служби України утриматись від накладення штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації (відсутність реєстрації) податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з липня 2015 року до часу зарахування коштів відмовлено в зв'язку з необгрунтованістю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем ОСОБА_1 фіскальною службою України, подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є комунальним підприємством, що надає послуги з водопостачання та водовідведення за тарифами, встановленими органом місцевого самоврядування.

В 2015 році між позивачем, головним управління Державної казначейської служби, Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, фінансовим управлінням Конотопської міської ради Сумської області, управлінням житлово-комунального господарства Конотопської міської ради укладено договори про організацію взаєморозрахунків № 7/375 від 11.08.2015 року, № 21/375 від 04.12.2015 року та № 30/375 від 24.12.2015 року.

Відповідно до умов договорів позивач отримував за рахунок субвенції державного бюджету місцевим бюджетам компенсацію різниці між тарифами та фактичною вартістю послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються за тарифами затвердженими та/або погодженими органами державної влади чи місцевого самоврядування. Отримані в такий спосіб кошти позивач зобов'язаний був перерахувати до спеціального фонду державного бюджету для погашення податкового боргу (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій та пені) з податку на додану вартість. (а.с. 17-24).

За договорами підприємство отримало та перерахувало до спеціального фонду державного бюджету 31.08.2015 року 442 223,85 грн., 17.12.2015 року 986 425,53 грн. та 29.12.2015 року 200 000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 26-27). З них 108 206,53 грн. на погашення штрафних (фінансових) санкцій та пені, а решта на погашення заборгованості по податку на додану вартість.

Позивач неодноразово звертався до Головного управління ДФС у Сумській області та Державної фіскальної служби України з запитами для з'ясування причин непроведення коштів через електронний рахунок на збільшення реєстраційної суми у системі електронного адміністрування ПДВ.

На запити отримані відповіді із загальними роз'ясненнями процедури проведення розрахунків та зарахування коштів на рахунок позивача. Також повідомлено, що у випадку зарахування коштів ОСОБА_1 казначейською службою України на рахунок позивача, вони автоматично будуть враховані у збільшення реєстраційної суми (а.с. 28-32).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», запроваджено систему електронного адміністрування ПДВ з 1 січня до 1 липня 2015 року (або до дати, визначеної в окремому рішенні Верховної Ради України про скорочення терміну перехідного періоду відповідно до пункту 7 Прикінцевих положень Закону № 71) - у тестовому режимі; з 1 липня 2015 року - на постійній основі. Відповідно до п.200-1.1. ст. 201-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 ПК України. Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як визначено абз.2 п. 201-1-2. ст. 201-1 ПК України, для відкриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника. Згідно з вимогами п. 200-1.4. ст. 201-1 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти: а) з власного поточного рахунку платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до п. 200 1.3 ст. 200 1 цього Кодексу; б) з власного поточного рахунку платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку; в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про ОСОБА_1 бюджет України.

Згідно до п. 200-1.5 ст. 201-1 ПК України, з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов'язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов'язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов'язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

У відповідності до п. 200-1.6. ст. 201-1 ПК України, за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному ст. 200 цього Кодексу.

Якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої декларації, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню: а) або до бюджету в рахунок сплати податкових зобов'язань з податку; б) або на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов'язань з податку.

На суму податку, що відповідно до поданої заяви підлягає перерахуванню до бюджету або на поточний рахунок платника, на момент подання заяви зменшується значення суми податку, визначеної п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу, шляхом зменшення на таку суму показника загальної суми поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку з поточного рахунку платника. Для відповідного перерахування таких коштів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника (у випадку подання заяви платника на повернення коштів на такий рахунок).

На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів після граничного терміну, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати платником сум податкових зобов'язань, здійснює таке перерахування до бюджету/на поточний рахунок платника податку. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, має право надсилати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коригуючі реєстри для уточнення інформації, зазначеної у раніше надісланих реєстрах.

Як встановлено п.200-1.7. ст. 201-1 ПК України кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті200-1 цього Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість. Починаючи з лютого 2015 року перерахування сум податку до бюджету здійснюється у порядку, визначеному п. 200.2 ст. 200 Кодексу, лише з рахунків в системі електронного адміністрування ПДВ. Платник податків не має права самостійно розпоряджатися коштами, які знаходяться на такому рахунку.

Отже, з наведених норм вбачається, що платники податків, які зареєстровані платниками ПДВ, з 1 січня 2015 року повинні сплачувати зобов'язання на електронний рахунок, відкритий ОСОБА_1 казначейською службою України, відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно до абз. 2 п. 1 «Порядку надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 375 від 04.06.2015 року, субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - заборгованість), за рахунок джерел, зазначених у ст. 32 Закону України «Про ОСОБА_1 бюджет України на 2015 рік».

Відповідно до п. 9 «Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 569 від 16.10.2014 року, у разі проведення органами Казначейства розрахунків платника податку з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до закону про ОСОБА_1 бюджет України в рахунок погашення заборгованості з податку, в поповнення електронного рахунка враховується в межах проведених розрахунків з податку сума зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань такого платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, за коригуючими реєстрами. Інформація про проведення таких розрахунків з податку надається Казначейством до ДФС у розрізі платників податку не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати проведення таких розрахунків. На підставі інформації про проведення розрахунків, отриманої від Казначейства, ДФС формує та не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації надсилає Казначейству коригуючи реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, але не більше суми проведених розрахунків. У день отримання коригуючих реєстрів Казначейство зменшує залишок узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, та повідомляє про це ДФС. ДФС на підставі інформації про зменшення залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав, що обліковується Казначейством до виконання в повному обсязі, не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації збільшує суму поповнення електронного рахунка такого платника податку на суму такого зменшення.

Таким чином, на електронні рахунки в органах казначейства постачальників комунальних послуг повинні зараховуватись суми субвенцій з бюджету, які збільшуватимуть реєстраційну суму для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 Податкового кодексу України.

За повідомленням Державної казначейської служби України, 18.12.2015 року та 29.12.2015 року проведено зарахування сум податку на додану вартість за результатами проведених розрахунків, про що повідомлено до Державної фіскальної служби України (а.с. 95-101).

На підставі інформації Казначейства про проведення розрахунків ОСОБА_1 фіскальна служба України відповідно до п. 9 Порядку повинна сформувати та не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дати отримання такої інформації надіслати Казначейству коригуючі реєстри у межах залишку узгоджених податкових зобов'язань платника податку, не сплачених до бюджету, строк сплати за якими настав але не більше суми проведених розрахунків.

На підтвердження виконання такого обов'язку ДФС України надано повідомлення від 18.01.2016 року про направлення на адресу Державної казначейської служби України коригуючих реєстрів. Крім того, надано лист TOB «Програміка» № 02-15/2 від 25.01.2016 року, що є розробником програмного забезпечення ДФС, яким повідомлено, що всі пакети коригуючих реєстрів типу 8 були передані до Казначейської служби України 18.01.2016 року, по всіх пакетах інформаційна система ДФС отримала відповідь про успішну доставку. Відповідно до документу «Доопрацювання АС «Є-Казна» щодо електронного адміністрування ПДВ, специфікації взаємодії з системами автоматизації Державної фіскальної служби» успішно переданим вважається пакет, який отримав відповідь від системи Казначейства зі статусом NEW в полі квитанції. Всі пакети коригуючих реєстрів з типом 8, передані Казначейству 18.01.2016 року, отримали квитанцію зі статусом NEW, що зафіксовано в журналі передачі пакетів інформаційної системи ДФС (а.с. 102, 104).

Зі змісту повідомлення Державної казначейської служби України № 10-08/151-1122 від 21.01.2016 року вбачається, що інформація щодо обробки коригуючих реєстрів відсутня (а.с. 103).

Позивач не є учасником правовідносин, що склалися між відповідачами в зв'язку з виконанням вимог наведених нормативних актів. Його право не може залежати від неузгодженості дій відповідачів. З наведених нормативних актів вбачається, що саме ДФС зобов'язана збільшити суму поповнення електронного рахунку позивача в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Такий обов'язок ДФС України виконаний не був.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності ДФС України та не зарахування на рахунок позивача коштів та зобов'язати ДФС України зарахувати кошти, сплачені позивачем до бюджету для погашення заборгованості зі сплати ПДВ за рахунком субвенції, на його електронний рахунок.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання ДФС України утриматися від накладення штрафних санкцій за порушення термінів реєстрації податкових накладних, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 2 ч. 1 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вимога позивачем обґрунтовується лише наявністю у ДФС України права застосування санкцій та припущенням про можливість використання таких повноважень та застосування санкцій до позивача. Про вчинення відповідачем будь-яких дій з метою накладення стягнення, або про інше порушення чи можливість порушення своїх прав чи інтересів позивачем не повідомлено. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 04.11.2016 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують і доказів в їх обґрунтування не надано.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 21.06.2016р. по справі № 818/208/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 23.12.2016 р.