Справа № 815/76/15
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

815/76/15

Справа № 815/76/15

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м.Одеса

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 20.12.2016 року представником позивача були підтримані позовні вимоги в повному обсязі, оскільки податковим органом неправомірно були застосовані до спірних правовідносин положення ст.127 ПК України, тоді як, до наявної заборгованості позивача повинні застосовуватись положення ст.126 ПК України, а тому оскаржене податкове повідомлення-рішення не є законним. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, пославшись на законність прийнятого рішення, адже позивач мав прострочення зі сплати визначеної податкової заборгованості як податковий агент, а тому до нього правомірно застосовані штрафні санкції, визначені саме ст.127 ПК України..

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановлює наступні факти та обставини:

Відповідач на підставі ст.1 Закону України «Про державну податкову службу» є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо встановлення порушень податкового законодавства, нарахування стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, а тому справи за позовами щодо оскарження його рішень дій чи бездіяльності з цього приводу на підставі ст.55 Конституції України, ч.1, п.1 ч.2 ст.17, 104 КАС України підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

В період часу з 28.07.2014 року по 08.08.2014 року Ізмаїльською ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області на підставі п.п. 78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування” наказу Ізмаїльської ОДПІ ГУ Міндоходів в Одеській області від 28.07.2014 року №672 згідно направлення на перевірку від 28.07.2014 року №134 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ “Українське Дунайське пароплавство” (код ЄДРПОУ 33113076) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2011 року по 30.06.2014 року, за результатами якої складено акт перевірки від 27.02.2013 року № 682/1516-1701/33113076 (а.с.11-16 т.1).

Вказаним актом перевірки встановлено порушення ПАТ “Українське Дунайське пароплавство”, зокрема, п.п. 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено несплату до бюджету нарахований податок на доходи фізичних осіб у сумі 1 073 223,3 грн., в тому числі: липень 2011 року – 122 798,03 грн., вересень 2011 року – 93,49 грн., жовтень 2011 року – 88 606,51 грн., листопад 2011 року – 11 640,00 грн., грудень 2011 року – 16 236,01 грн., січень 2012 року – 133 140,32 грн., лютий 2012 року – 10 275,67 грн., жовтень 2012 року – 56 685,45 грн., листопад 2012 року – 100 335,37 грн., грудень 2012 року – 79 300,13 грн., січень 2013 року – 66 048,42 грн., лютий 2013 року – 61 551,67 грн., березень 2013 року – 66 898,26 грн., липень 2013 року – 29 595,64 грн., серпень 2013 року – 11 578,09 грн., вересень 2013 року – 44 092,87 грн., жовтень 2013 року – 23 077,64 грн., січень 2014 року – 45 323,38 грн., лютий 2014 року – 54 926,77 грн., березень 2014 року – 4025,53 грн., квітень 2014 року – 46 994,05 грн.

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся із скаргою до ГУ Міндоходів в Одеській області (а.с.18-21 т.1).

Рішенням від 03.10.2014 року №2081/10/15-32-10-02-07 продовжено строк розгляду первинної скарги (а.с.22 т.1).

Рішенням про результати розгляду первинної скарги від 11.11.2014 року №89/10/15-32-10-02-07 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення – без змін (а.с. 23-24 т.1).

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України (а.с.27-30 т.1), яку відповідно до листа від 10.12.2014 року №8382/6/99-99-10-01-03-14 залишено без розгляду, оскільки скарга надіслана з порушенням законодавчо встановленого 10-денного терміну для подання скарги (а.с.31-32 т.1).

Розглянувши оскаржений акт суб’єкту владних повноважень, суд виходячи з положень ч.3 ст.2 КАС України, проходить до висновку, що він відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у

справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ухвалі по цій справі Вищий адміністративний суд України від 05.07.2016 року (а.с.257-260 т.1) зобов’язав встановити під час нового розгляду справи такі обставини: чи мало місце прострочення сплати узгоджених податкових зобов’язань з податку доходи фізичних осіб позивачем, чи не перераховував він суми вказаного податку до бюджету до дати проведення перевірки (чи вірно обрахована сума заборгованості по періодах).

Під час нового розгляду справи представником позивача подані додаткові письмові пояснення (а.с.32-35,45-52 т.2), в яких він не заперечував наявність заборгованості зі сплати податку на доходи фізичних осіб, як по розмірах та й по податкових періодах, його виникнення й необхідності сплати, що визначені в акті перевірки від 27.02.2013 року № 682/1516-1701/33113076 (а.с.11-16 т.1), в зв’язку із чим, відповідно до положень ч.3 ст.72 КАС України вказана обставина вважається встановленою та не підлягає подальшому доведенню, в зв’язку із чим, вказівка суду касаційної інстанції в цій частині вважається виконаною.

Залишається по цій справі з’ясуванню положення ст.126 ПК України чи ст.127 ПК України повинні застосовуватись до спірних правовідносин.

Суд погоджується з правовою позицією представника податкового органу з огляду на наступне.

Порядок сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) до бюджету передбачено ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями (далі - ПК України), відповідно до якої ПДФО, утриманий з доходів резидентів, підлягає зарахуванню до бюджету згідно з нормами Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року №2456-УІ із змінами та доповненнями (далі - БК України).

Підпунктом 168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України встановлено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 ПК України.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК УКРАЇНИ).

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання) (пп.168.1.4 п.168.2 ст.168 ПК України).

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду (пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України).

Згідно із п.171.2 ст.171 Кодексу особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів з джерелом їх походження з України, є податковий агент.

Підпунктом а) п.176.2 ст. 176 ПК України встановлено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до ст.64 БК України ПДФО, який сплачується податковим агентом - юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) чи представництвом нерезидента - юридичної особи, зараховується до відповідного місцевого бюджету за її місцезнаходженням (розташуванням) в обсягах ПДФО, нарахованого на доходи, що сплачуються фізичній особі.

Підпунктом 168.4.3 п.168.4 ст.168 ПК України передбачено, що суми ПДФО, нараховані відокремленим підрозділом на користь фізичних осіб, за звітний період перераховуються до відповідного бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

У разі якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати (сплачувати) ПДФО за такий відокремлений підрозділ, усі обов'язки податкового агента виконує юридична особа. ПДФО, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, перераховується до місцевого бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

Юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати ПДФО відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету ПДФО, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого ПДФО на відповідні рахунки, відкриті в органах, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, за місцезнаходженням відокремлених підрозділів (пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 ПК України).

Згідно з пп. "б" п.176.2 ст.176 ПК УКРАЇНИ, особи, які відповідно до ПК України мають статус податкових агентів, зобов'язані подавати у строки, встановлені ПК України для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету,, податковий розрахунок у вигляді окремого витягу за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням та надсилає копію такого розрахунку до контролюючого органу за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу в установленому порядку.

Відповідно до пп. "ґ" п.176.2 ст.176 ПК України податкові агенти несуть відповідальність у випадках, визначених ПК України.

Пунктом 127.1 ст.127 ПК України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню 7”) та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого п.169.4 ст.169 ПК України, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами ПК України.

Статтею 127 ПК України встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 ПК України), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Вчинення податковим органом дій, які відповідають встановленому законом порядку, згідно положень ч.3 ст.2 КАС України, законними, а отже акт суб’єкту владних повноважень, який видані на підставі вказаних законних дій не можуть бути визнані протиправними, а тому, в задоволенні позовних вимог слід відмовити на підставі положень ч.1 ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений та підписаний суддею 26.12.2016 року.

Суддя Єфіменко К.С.

26 грудня 2016 року.