Справа № 809/1548/16
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2016 р. Справа № 809/1548/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.,

За участю секретаря Єлізарової У.Г.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 банк «Приват Банк»

про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.04.2014, прийнятої у ВП № 42359559 в частині накладення арешту на майно, звільнення майна з під арешту та зобовязання до вчинення дій ,-

ВСТАНОВИВ:

11.11.2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 банк «Приват Банк» про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.04.2014, прийнятої у ВП № 42359559 в частині накладення арешту на майно, звільнення майна з під арешту та зобовязання до вчинення дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій у ВП № 42359559 винесено постанову від 23.04.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на домоволодіння, яке знаходиться за адресою вул. Левинського, 3 в м. Івано-Франківську та належить боржнику ОСОБА_4. Вказана постанова прийнята при примусовому виконанні виконавчого листа № 352/1215/13-ц, виданого Тисменицьким районим судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_4 в користь ПАТ КБ «Приват Банк» - 26561,19 грн. заборгованості за договором № б/н від 05.06.2008.

Однак домоволодіння, на яке накладено арешт вищезазначеною постановою від 23.04.2014 належить позивачу на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу, укладеного 05.06.2008 та зареєстрованого в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно.

Таким чином, дії відповідача щодо накладення арешту на домоволодіння, яке належить позивачу на праві приватної власності є такими, що порушують приписи чинного законодавства.

За таких обставин позивачем заявлено позовні вимоги щодо скасування постанови, винесеної державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 23.04.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийнятої у ВП № 42359559, якою накладено арешт на домоволодіння, яке знаходиться за адресою вул. Левинського, 3 в м. Івано-Франківську, звільнення з під арешту вказаного домоволодіння та зобовязання відповідача здійснити всі дії для виключення, скасування записів про арешт та заборону відчуження з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а також реєстрації припинення обтяжень нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно зазначеної постанови.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Позов просили задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, проти позову відповідач заперечив з підстав викладених у письмовому запереченні на позовну заяву. ( арк.. справи 52-54). Так у вказаному запереченні відповідач зазначає, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.04.2014, прийнята у ВП № 42359559 , якою накладено арешт на домоволодіння, яке знаходиться за адресою вул. Левинського, 3 в м. Івано-Франківську, є правомірною, оскільки вказане домоволодіння згідно інформаційної довідки від 15.04.2014 за № 54045713 належить ОСОБА_4, яке є боржником у вищезазначеному виконавчому провадженні ВП № 42359559 .

Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банку «Приват Банк» в судове засідання не зявився, хоча дату, час та місце судового розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином.

Вислухавши позивача, його представника, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний звязок, судом встановлено наступне.

Постановою від 05.03.2014 державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ відкрито виконавче провадження ВП № 42359559 щодо примусового виконання виконавчого листа № 352/1215/13-ц, виданого 11.02.2014 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приват Банк» 26561, 19 грн заборгованості за договором № б/н від 05.06.2008. ( арк.. справи 57-58).

23.04.2014 державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ у ВП № 42359559 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_4, та заборонено відчужувати вищевказане нерухоме майно. ( арк. справи 59).

Перевіряючи правомірність винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.04.2014, прийнятої у ВП № 42359559, та накладення державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ арешту на домоволодіння, яке знаходиться по вул. Левинського, 3 в м. Івано-Франківську, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України Про виконавче провадження від 21.04.1999р. №606-XIV, в редакції чинній на момент винесення спірної постанови, (далі ОСОБА_5 №606-XIV).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до Закону №606-XIV підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 3) судові накази; 4) виконавчі написи нотаріусів; 5) посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 6) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; 8) рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; 9) рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (ч.2 ст.17 Закону).

ОСОБА_6 із частиною 1 статті 11 Закону №606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

ОСОБА_6 із частиною 1 статті 27 Закону №606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Приписами статті 57 Закону №606-XIV встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Таким чином, накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження є належним заходом примусового виконання в разі невиконання рішення в добровільному порядку.

Отже, на підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про те, що оскаржена постанова від 23.04.2014 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийнята у у ВП № 42359559 щодо примусового виконання виконавчого листа № 352/1215/13-ц, виданого 11.02.2014 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_4 в користь публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «Приват Банк» 26561, 19 грн заборгованості за договором № б/н від 05.06.2008, винесена державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського МУЮ на підставі приписів чиного законодавства.

ОСОБА_6 запису про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 5564881, внесеного 06.05.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, накладено обтяження ( арешт нерухомого майна), на домоволодіння за адресою м. Івано-Франківськ, вул.. Левинського, 3 . При цьому підставою для виникнення обтяження є постанова державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.04.2014, прийнята у ВП № № 42359559, особою майно якої обтяжується є ОСОБА_4 ( реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_1, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1).

Однак судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 05.06.2008 ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) придбала у ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) домоволодіння № 3 по вулиці Левинського в м. Івано-Франківську. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, та зареєстрований в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно за № 3222. ( арк. справи 9).

ОСОБА_6 із Витягом з державного реєстру правочинів за № 6036569 від 05.06.2008 зареєстровано договір купівлі-продажу за № 2940168, згідно якого відчужувачем є ОСОБА_4 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) , набувачем ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), предметом правочину є домоволодіння ( реєстраційний номер обєкту у РПВН 23410621) за адресою вулиця Левинського, будинок 3, загальною площею 39,9 кв.м. ( арк.. справи 10.)

ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 5945973 від 10.07.2013, 08.07.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції зареєстровано за ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на праві приватної власності обєкт нерухомого майна , а саме житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою вул. Левинського, 3 в м. Івано-Франківську. ( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01). ( арк.. справи 11).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок за № 3 по вулиці Левинського в м. Івано-Франківську ( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01) належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) , підставою для виникнення права власності є договір купівлі-продажу домоволодіння за № 3222 від 05.08.2008 , підставою для внесення запису про право власності за № 1583726 є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 3804780 від 10.07.2013. ( арк.справи 80-81).

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 321 Цивільного кодексу України також гарантує непорушність права власності, відповідно до якої право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Аналіз зазначених норм права є підставою для висновку, що накладення арешту на домоволодіння по вул. Левинського, 3 в м. Івано-Франківську, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 при здійсненні виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № № 42359559, боржником в якому є ОСОБА_4, є таким, що суперечить приписам чинного законодавства.

ОСОБА_6 ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо, неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини даної адміністративної справи та викладені вище норми Конституції України та законів України, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову в частині позовних вимог щодо звільнення з під арешту домоволодіння, що знаходиться по вул. Левинського, 3 в м. Івано-Франківську та на належить на праві приватної власності ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 05.06.2008, зареєстрованого в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно за № 3222.

Позовні вимоги щодо зобовязання відповідача здійснити всі дії для виключення, скасування записів про арешт та заборону відчуження з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а також реєстрації припинення обтяжень нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно постанови державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.04.2014, прийнятої у ВП № № 42359559, не підлягають до задоволення, оскільки суд не може підміняти орган державної виконавчої служби, який наділений власними дискреційними повноваженнями.

Щодо судових витрат, то в силу вимог частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Звільнити з під арешту домоволодіння, що знаходиться по вулиці Левинського,3 в м. Івано-Франківську та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 05.06.2008, зареєстрованого в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно за № 3222.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ( 76000, вул. Галицька,45, м. Івано-Франківськ, ) на користь ОСОБА_1 ( 76000, вул. Галицька,49/34, м. Івано-Франківськ, ідентифікаційний код НОМЕР_2) судовий збір в сумі 551 ( п'ятсот п'ятдесят одну ) гривню 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_7

Постанова складена в повному обсязі 21.12.2016 року.