Справа № 158/2249/16-а
Суддя: Корецька В. В.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/2249/16-а
Провадження № 2-а/0158/81/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

19 грудня 2016 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області

у складі головуючого судді Корецької В.В.

при секретарі Процик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання рішення нечинним та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернуся до суду з адміністративним позовом до Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання рішення нечинним та зобовязання вчинити дії.

Позов обґрунтовує тим, що ним, як учасником бойових дій та інвалідом війни ІІІ групи, 05.07.2016 року до Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області подано заяву про виділення земельної ділянки для індивідуального будівництва в межах масиву 2 а, що на території вказаної сільської ради.

Рішенням Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 02.08.2016 року № 8/9 "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1Р." вирішено розглянути питання щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 після демонтажу нафтопродуктопроводу та при повторному його зверненні.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач просить визнати його нечинним та зобов'язати останнього прийняти рішення про виділення ОСОБА_1 земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку та надвірних господарських будівель і споруд в житловому масиві 2а, що на території Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, подали до суду заяву згідно якої просять розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі /а.с. 43/.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З посвідчень серії АА № 265902 від 25.06.2015 року та серії Б № 333629 від 19.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та інвалідом війни ІІІ групи /а.с. 8/.

Згідно відповіді ДП "ПрикарпатЗахідтранс" Південно-Західного акціонерного товариства трубопровідного транспорту нафтопродуктів від 24.06.2016 року, вбачається, що останнє не заперечує щодо виділення земельних ділянок для індивідуального будівництва в межах охоронної зони нафтопродуктопроводу, який проходить поблизу с. Кульчин Ківерцівського району Волинської області /а.с. 12/.

Рішенням Жидичинської сільської ради Ківерцівского району Волинської області від 02.08.2016 року № 8/9 "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1Р." вирішено розглянути питання щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для індивідуального будівництва в житловому масиві 2а після демонтажу нафтопродуктопроводу та при повторному його зверненні /а.с.7/.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За приписами пункту 7 частини першої статті 3 цього Кодексу суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Земельним кодексом України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" та іншими нормативно-правовими актами Держава делегувала органам місцевого самоврядування та органам виконавчої влади розпорядження землями відповідних територіальних громад, землями комунальної чи державної власності, та делегувала їм вирішення у встановленому законом порядку інших питань в галузі земельних відносин.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 N 10-рп/2010, положення частини 1 статті 143 Конституції України, згідно з якою органи місцевого самоврядування" вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції", слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень. Органи місцевого самоврядування відповідно до Земельного кодексу України вирішують питання про розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, та при вирішенні таких питань ці ради виступають як суб'єкти владних повноважень.

Отже, виходячи з приписів норм чинного законодавства та зазначеного рішення Конституційного Суду України, спір, який виник між сторонами у даній справі, є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За приписами статей 142 - 145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

У відповідності до статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

У відповідності до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Зі змісту положень ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З наведених вище норм законодавства вбачається, що при розгляді клопотання щодо надання земельної ділянки безоплатно у власність орган місцевого самоврядування може прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або, за наявності підстав, відмовити у його наданні. Прийняття будь-яких інших рішень за результатами розгляду клопотання про надання земельної ділянки безоплатно у власність чинним земельним законодавством не передбачено.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що до компетенції суду не входить зобов'язання відповідача приймати на сесії будь-яке конкретне рішення, оскільки відповідно до чинного законодавства України суд не має права перебирати на себе повноваження, віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування. Суд може за наявності достатніх правових підстав визнати неправомірними дії відповідача або визнати неправомірним необґрунтоване зволікання з розглядом питання, однак не може перебирати на себе функцію дозвільного органу, яка не покладена на суд законом.

Враховуючи наведене, суд не вправі зобов'язувати сільську раду приймати відповідне рішення за результатами розгляду заяви (клопотання) позивача, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71, 94, 99, 160, 161, 162, 167, 186, 254 КАС України ст.ст. 142-145 Конституції України, ст.ст. 3,12,118,122 Земельного кодексу України, ст.ст. 26,59 Закону України "Про органи місцевого самоврядування в Україні", суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання рішення нечинним та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати нечинним рішення Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області від 02.08.2016 року №8/9 "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1Р."

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особою яка була відсутня в судовому засіданні протягом цього ж часу з моменту отримання її копії.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька