Справа № 803/810/15-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" грудня 2016 р. м. Київ К/800/39180/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого -Мойсюка М.І.,
суддів:Іваненко Я.Л., Черпака Ю.К.,

при секретарі - Крапивка Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «Марко Маркет» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно Модуль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Наш Край», ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, визнання недійсними торгів та протоколу проведення електронних торгів, за касаційними скаргами Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_5, Прокуратури Львівської області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року Приватне підприємство «Марко Маркет» (далі - ПП «Марко Маркет») звернулося з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ДДВС Міністерства юстиції України), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно Модуль» (далі - ТОВ «Техно Модуль»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Наш Край» (далі - ТОВ «Наш Край»), ОСОБА_4, в якому просило визнати протиправними дій Державної виконавчої служби України щодо передачі на реалізацію будівлі їдальні; зобов'язати відповідача вчинити дії, спрямовані на зняття будівлі їдальні з реалізації; визнати недійсними результати торгів від 6 травня 2015 року та скасувати протокол проведення електронних торгів №79055 від 7 травня 2015 року.

В обґрунтування позову ПП «Марко Маркет» зазначало, що організатором торгів порушено вимоги Законів України «Про виконавче провадження», «Про іпотеку» та Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, а тому просив задовольнити вимоги.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 5 червня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції, ухвалено нове рішення яким визнано протиправними дії Державної виконавчої служби України щодо передачі на реалізацію будівлі їдальні (літ.«Б») на 450 місць, загальною площею 2380 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, Золочівський район, м. Золочів, вул. Кармелюка, 12 (реєстраційний номер лота 60167).

У частині позовних вимог про визнання недійсними торгів від 6 травня 2015 року, недійсним та скасування протоколу проведення електронних торгів №79055 від 7 травня 2015 року провадження закрито.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права відповідач та треті особи в касаційних скаргах просять: Департамент ДВС МЮ України - скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишивши в силі рішення суду першої інстанції, ОСОБА_6 - рішення апеляційного суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, прокуратура Львівської області - частково скасувати оскаржуване рішення суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційних скарг з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії, спрямовані на зняття будівлі їдальні з реалізації, визнання недійсними результатів торгів від 6 травня 2015 року та скасування протоколу проведення електронних торгів №79055 від 7 травня 2015 року апеляційний суд виходив з того, що позивачу слід звернутись до нового власника майна із позовом про витребування майна у добросовісного набувача в порядку цивільного чи господарського судочинства.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про визнання протиправними дій Державної виконавчої служби України щодо передачі на реалізацію будівлі їдальні суд апеляційної інстанції виходив з того, що такі дії є комплексом заходів, вчинених відповідно до норм Законів України «Про виконавче провадження» та «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), дії державного виконавця визнав відповідними цим нормам матеріального права.

Проте до такого висновку апеляційний суд дійшов без з'ясування дійсних прав та обов'язків сторін, в порушення норм матеріального і процесуального права з таких підстав.

Відповідно до положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотримання норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами частини 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій можуть бути державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання, поняті, працівники органів внутрішніх справ, представники органів опіки і піклування, інших органів та установ, працівники органів внутрішніх справ. Залучення інших осіб у процесі виконання таких рішень не допускається.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Судами встановлено, що 26 травня 2011 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №26775648 з примусового виконання наказу №07/5004/167/11-1, виданого 4 квітня 2011 року господарським судом Волинської області про стягнення солідарно з ТОВ «Техно Модуль» і ТОВ «Наш Край» на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експертно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України») в особі філії АТ «Укрексімбанк» 1 275 769,50 доларів США та 235 268,26 гривень заборгованості та пені за кредитними договорами №86908К3 від 15 травня 2008 року та №86908К6 від 7 липня 2008 року. В рахунок погашення заборгованості ТОВ «Техно Модуль» перед ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» за вказаними кредитними договорами про стягнення 1 275 769,50 доларів США і 1 235 268,26 гривень звернено стягнення на предмет іпотеки - будівлю їдальні на 450 місць, площею 2 380 кв.м., що належить на праві власності ПП «Макро Маркет» шляхом її продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на дату проведення прилюдних торгів.

Тобто, стягувачем у виконавчому провадження є ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк», а боржниками - ТОВ «Техно Модуль» і ТОВ «Наш Край».

Позивач у даній справі ПП «Макро Маркет» не є стороною виконавчого провадження, а виступає власником майна, на яке звернено стягнення і учасником виконавчого провадження, а тому відповідно до положень статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Також, статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено правила звернення стягнення на заставлене майно, відповідно до частини 8 якої, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Реалізація майна, на яке звернено стягнення, проводиться відповідно до закону шляхом продажу з прилюдних торгів в порядку, встановленому Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року №74/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за №865/4158.

Прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, що мають право здійснювати операції з нерухомістю і визначені на тендерній (конкурсній) основі і з якими укладено відповідний договір державною виконавчою службою.

У випадку спорів, що виникають при реалізації нерухомого майна позов слід заявляти не лише до державної виконавчої служби, а й до спеціалізованої уповноваженої організації, якій делеговано відповідні функції, на що суд не звернув уваги.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Крім того, під час нового розгляду суду слід дослідити питання відповідності оскаржуваних дій та рішень належних суб'єктів владних повноважень (та організацій, яким такі повноваження делеговано законом) нормам права, чинним на час виникнення спірних та відповідно до вимог статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України врахувати висновки викладені Верховним Судом України а постановах від 30 червня 2015 року (справа №825/2566/14), від 18 листопада 2015 року №6-1884цс15.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційні скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_5, Прокуратури Львівської області задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.І. Мойсюк

Судді: Я.Л. Іваненко

Ю.К. Черпак