Справа № 554/2123/16-а
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2016-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 р. Справа № 554/2123/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 15.06.2016р. по справі № 554/2123/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Октябрського відділу Державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції

про визнання дій протиправним та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Октябрського районного суду м. Полтава з адміністративним позовом до Октябрського відділу Державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, в якому просила суд:

- визнати дії старшого державного виконавця Яценка Ігоря Олександровича Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ щодо винесення постанови від 22.03.16р., про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови від 22.03.16р., про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій - незаконними та неправомірними;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Яценка І.О. Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 22.03.16р. про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 7028,94 грн.

- скасувати постанову старшого державного виконавця Яценка І.О. Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від 22.03.16р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 50,08грн.;

- зобов'язати відповідача - Октябрський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції повернути позивачу зайво сплачені нею грошові кошти у розмірі 8029,59 грн.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 15.06.16р. адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_2 щодо винесення постанови від 22.03.16р.про стягнення з боржника виконавчого збору та постанови від 22.03.16р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_2 від 22.03.16р. про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 7028,94 грн.

Скасовано постанову старшого державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_2 від 22.03.16р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50,089 грн.

Зобов'язано Октябрський відділ державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції повернути ОСОБА_1 сплачені нею грошові кошти у розмірі 8029,59 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що привело до неправильного вирішенню справи.

Позивач в своїх запереченнях на апеляційну скаргу просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 30.09.2013р. головним державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по стягненню з позивача 70289,41 грн. боргу.

Сума боргу в розмірі 70289,41 грн. сплачено позивачем в повному обсязі 14.02.2016р. (а.с.8-21).

22.03.16р. старшим державним виконавцем Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 7028,94 грн. та постанову про стягнення з неї витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 50,08 грн.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у добровільному порядку сплачено борг у розмірі 70289,41 грн., а будь-яких дій, які спрямовані на примусове виконання виконавчого листа державним виконавцем не вчинялися.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 25 ЗУ "Про виконавче провадження" (в редакції від 21.04.1999 № 606-ХІУ) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.28 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Тобто, виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст.28 старої редакції ЗУ "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред'явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

До того ж, відповідно до ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" (редакції Закону № 1404-УІІ, що набрала чинності 05.10.16р.) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувана безпосередньо при відкритті виконавчого провадження. Термін на самостійне (добровільне) виконання рішення суду не надається.

У постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору, тому Законом взагалі не передбачено винесення постанови про стягнення виконавчого збору .

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі повного фактичного виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У всіх інших випадках Законом передбачено стягнення виконавчого збору.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист № 2-839/10 від 31.05.2010р., виданий Октябрським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості на суму 70289,41 грн. неодноразово був пред'явлений на виконання до відділу (04.06.2010р., 01.09.2011р., 07.11.2012р., 27.09.2013р.).

З оскаржуваної постанови суду першої інстанції слідує, що однією з підстав прийняття Октябрським районним судом м. Полтави рішення про задоволення позову ОСОБА_1 є факт того, що боржницею в добровільному порядку сплачено борг, а будь-які дії спрямовані на примусове виконання виконавчого листа державним виконавцем не вчинялися.

Проте, колегія суддів не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції на підставі наступного.

Так, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 30.09.2013р., а відповідно до ст. 25 старої редакції Закону, термін для самостійного виконання рішення суду надасться до семи днів.

З матеріалів справи вбачається, що в цей період в самостійному порядку боржником не вчинено жодних дій спрямованих на виконання рішення суду, у зв'язку з чим після спливу терміну на самостійне виконання рішення суду, державним виконавцем почали вживатися заходи примусового виконання рішення суду.

На підставі отриманих відповідей встановлено, що рухоме майно за боржником не зареєстровано. Згідно довідки АДБ у Полтавській області ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. До того ж встановлено, що за боржницею зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (яка знаходиться у спільній сумісній власності) та на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.

Позивачу неодноразово направлялися виклики, які залишилися без уваги ОСОБА_5

05.02.2014р., здійснено опис та арешт майна боржника, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_2.

31.03.2014р. винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. ПП "Центром незалежної оцінки та експертизи" надано звіт про оцінку майна від 08.05.2014р.

16.05.2014р. рекомендованою кореспонденцією сторонам направлено повідомлення про оцінку майна за вих. №26142, 26143.

Обізнаність позивача щодо наявності заборгованості підтверджується наявними в матеріалах справи зверненнями останньої на адресу в процесі виконання рішення суду (заява вх.№7990 від 27.05.2014р., вих. № 8005 від 27.05.2014р., вх. 9097 від 11.06.2014р., вх. № 11753 від 18.07.2014р., вх.№14974 від 08.09.2014р.).

Відповідно до ст. 35 старої редакції Закону, у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

27.05.2016р. до відділу надійшла заява боржника про заперечення проти результатів оцінки, але, будь-яких підтверджуючих документів виконання рішення суду надано не було. Про наявність відкритого виконавчого провадження позивач дізналася не пізніше 26.05.2016р., проте заяву щодо відкладення дій примусового виконання рішення суду не надала.

Разом з цим, 18.07.2014р. за вх. № 11753 на адресу відділу надійшла заява ОСОБА_6 з проханням стягувати заборгованість з урахуванням виконавчого збору, витрат на проведення дій з заробітної плати, у зв'язку з чим протягом 2014-2016рр. боржником було сплачено зазначені суми заборгованості.

Щодо вимог про повернення зайво сплачених коштів позивачкою необхідно наголосити про те, що з відповідною заявою до виконавчої служби позивач не зверталась, а тому дана вимога передчасна.

До того ж, колегія суддів зазначає, що дії спрямовані на погашення заборгованості почали вчинятися позивачем вже після вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду, а саме після опису та арешту належного боржниці нерухомого майна.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1,2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, в спірних правовідносинах, відповідач довів суду правомірність прийнятого ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджено правомірність здійснення відповідачем заходів примусового виконання рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, а тому дана постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог .

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області задовольнити.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 15.06.2016р. по справі № 554/2123/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Октябрського відділу Державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про визнання дій протиправним та скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_7
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_8 ОСОБА_9
Повний текст постанови виготовлений 23.12.2016 р.