Справа № 522/18616/16-а
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/945/16

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРКАДА» до Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Аркада» 04.10.2016 року звернулось до суду адміністративним позовом до Одеської міської ради, за яким просило:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо невиконання рішення Одеської міської ради та від 22.01.2010р. № 4961- V в частині викупу нежитлового приміщення першого поверху, загальною площею 354,4 кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, вул.. Варненська 1;

- визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо невиконання рішення Одеської міської ради № 4107-V від 09.04.2009р. про розірвання з ПАТ КБ «Надра» договору іпотеки та заміни обєктів застави;

- визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо невиконання рішення Одеської міської ради № 2166 - VI від 24.07.2012р. «Про розірвання з ВАТ КБ «Надра» договору іпотеки нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Одеси, на обєкти, зазначені у додатку 4 до рішення Одеської міської ради від 20.01.2009р.№ 4080 V.

Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. на підставі авторозподілу від 04.10.2016 року та була призначена до розгляду.

До суду 12.12.2016 року надійшло клопотання представника ОМР, за яким просили закрити провадження у даній справі з посиланням на те, що вказаний спір має розглядатися у порядку господарського судочинства (а.с.62-65). В обґрунтування зазначили, що причиною звернення позивача до суду став захист його прав на приватизацію майна, що знаходиться в оренді. У даних правовідносинах ОМР розпоряджається майном територіальної громади відповідного населеного пункту та виникають приватно правові відносити.

Представник Одеської міської ради ОСОБА_1 (діє на підставі довіреності від 05.12.2016 року) у судовому засіданні подане клопотання про закриття провадження у даній справі підтримав та просив задовольнити, пояснивши, що даний спір повинен розглядатись у порядку господарського судочинства.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечували проти поданого клопотання про закриття провадження, вважають, що заявлені вимоги мають розглядатися саме в порядку адміністративного судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим, ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Питання віднесення певної справи до адміністративної юрисдикції деталізовано у Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 р. № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

У п. п. 2, 3 даної Постанови зазначено, що законодавство не містить визначення терміна «публічно-правовий спір». Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. З КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно - правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи,а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Правовий статус Одеської міської ради визначено Законом № 280/97-ВР, статтею 10 якого встановлено, щоміські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі статтею 16 цього Закону матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, позабюджетні цільові (у тому числі валютні) та інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також обєкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права субєкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Виключною компетенцією відповідної ради є прийняття рішень щодо відчуження комунального майна, затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку обєктів комунальної власності, які не підлягають останній, визначення доцільності, порядку та умов приватизації обєктів права комунальної власності (пункт 30 статті 26 Закону № 280/97-ВР).

Суд вбачає, що в адміністративному позові ТОВ «АРКАДА» порушується питання нездійснення Одеською міською радою дій, спрямованих на укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення першого поверху загальною площею 354,4 кв. м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 1, яке раніше перебувало в оренді у позивача.

Свій позов підприємство обґрунтовує тим, що вказане приміщення рішенням Одеської міської ради від 04.07.2007 р. № 1404-V включено до переліку обєктів комунальної власності, що підлягають приватизації. Пізніше, рішенням Одеської міської ради від 22.01.2010 р. № 4961-У до зазначеного рішення внесено зміни та визначено спосіб здійснення приватизації - викуп орендарем за власні кошти.

При цьому, суд звертає увагу на те, що укладання договорів щодо відчуження комунального майна не є владною (управлінською) функцією міської ради. У даному випадку, орган місцевого самоврядування діє як субєкт приватно - правових відносин, реалізовуючи правомочність розпорядження майном територіальної громади відповідного населеного пункту.

Так, відповідно до ст. 172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов'язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом. А згідно зі ст. 169 Цивільного кодексу України територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

У відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник державного майна здійснює продаж обєктів малої приватизації, які знаходяться у комунальній власності, у порядку, встановленому законом. Водночас, з позову ТОВ «АРКАДА» вбачається, що причиною звернення позивача до суду став захист його права на викуп майна, що знаходилось в оренді

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами є приватно - правовими, а отже, спір у сфері публічно - правових відносин в даному випадку відсутній. Наведене свідчить про невідповідність даного спору предметній юрисдикції адміністративних судів.

Отже, зважаючи на характер спірних правовідносин та суб'єктний склад сторін, суд вбачає, що дана справа підлягає розгляду господарськими судами, адже відповідно до п.1 ч.1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу господарського судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд, встановивши, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, закриває провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність провадження по справі за адміністративним позовом ТОВ «Аркада».

Керуючись ст.. 2, 17, 128, п.1 ч. 1 ст. 157 , ст. 158- 160, 165 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРКАДА» до Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Домусчі Л.В.

26.12.2016