Справа № 810/1859/14
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року 810/1859/14

Суддя Київського окружного адміністративного суду Виноградова О.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бучанський завод склотари» до Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Бучанський завод склотари» (далі - позивач) з позовом до Ірпінської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 4 березня 2014 р. № НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 2 червня 2014 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 7 серпня 2014 р., позов задоволено (т. 3 а.с. 9-16, 56-61).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 5 липня 2016 р. постанову Київського окружного адміністративного суду від 2 червня 2014 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 7 серпня 2014 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 3 а.с. 93-100).

У названій ухвалі суд касаційної інстанції зазначив, що судами першої та апеляційної інстанції не досліджено можливість контрагента позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Укрсклотрейд" (далі - ТОВ "Укрсклотрейд") щодо виконання умов укладеного договору, а саме, наявність виробничих потужностей, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, штатних працівників у достатній кількості та фахівців, які приймали б участь у здійсненні господарських операцій. Крім того, зазначено, що судами не враховано протокол допиту свідка - ОСОБА_1, який пояснив, що є засновником та директором ТОВ "Укрсклотрейд" з лютого 2013 р. та працює директором на цьому товаристві, яке придбав у ОСОБА_2, документи та печатка товариства йому не передавалися (т. 3 а.с. 98-99).

Тобто, в межах даної адміністративної справи, з поміж іншого, підлягає з'ясуванню питання можливості виконання ТОВ "Укрсклотрейд" договору поставки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно зробив висновки про нікчемність правочинів, які були укладені між позивачем та ТОВ "Укрсклотрейд". Стверджує, що всі укладені позивачем угоди були реальні та виконані їх сторонами в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, подав до суду письмові заперечення, в яких у задоволенні позову просив відмовити посилаючись на те, що правочини між позивачем та ТОВ "Укрсклотрейд" здійснені без мети настання реальних наслідків. Стверджує, що названі правочини є нікчемними (т. 3 а.с. 47).

7 грудня 2016 р. до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

5 серпня 1999 р. відповідач зареєстрований як юридична особа, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 № 224219 (т. 1 а.с. 30).

Основним видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є: виробництво порожнистого скла; виробництво й оброблення інших скляних виробів, у тому числі технічних; оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами чищення; оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (т. 1 а.с. 31).

У період з 27 січня по 7 лютого 2014 р. відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаєморозрахунках з ТОВ "Укрсклотрейд" за період з 1 січня 2012 р. по 31 березня 2013 р., за результатами якої 13 лютого 2014 р. № 100/22-4/30530431 (далі - акт перевірки № 100/22-4/30530431) (т. 1 а.с. 12-27).

У розділі "Висновок" названого акта перевірки зазначено, що позивачем порушено вимоги п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, в результаті чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування по декларації з податку на додану вартість за серпень 2012 р. на суму 33 547 грн 00 коп. та завищено залишок від'ємного значення з податку на додану вартість за березень 2013 р. у сумі 1 336 758 грн 00 коп. (т. 1 а.с. 27).

4 березня 2014 р. на підставі висновків названого акту перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1, яким зменшено розміру відємного значення податку на додану вартість у сумі 1 336 758 грн 00 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1) (т. 1 а.с. 28);

- № НОМЕР_2, яким зобов'язано сплатити суму податку - 33 547 грн 00 коп. та штрафні (фінансові) санкції у сумі 16 773 грн 50 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2) (т. 1 а.с. 29).

У зв'язку з тим, що позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними, він звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини врегульовані ПК України, в редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з вимогами п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до вимог п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у

зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як убачається з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної. Платники податку, що застосовували касовий метод до набрання чинності цим Кодексом або застосовують касовий метод, мають право на включення до податкового кредиту сум податку на підставі податкових накладних, отриманих протягом 60 календарних днів з

дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Згідно з вимогами п. 201.1 ст. 201 ПК України Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Наявні матеріали справи свідчать про таке.

Відповідачем було поставлено під сумнів фінансово господарську діяльність позивача, зокрема, реальність господарських операцій з контрагентом ТОВ "Укрсклотрейд" за період з 1 січня 2012 р. по 31 березня 2013 р. та зроблено висновок, що господарські операції між ними були фіктивними правочинами.

При вирішені справи, судом враховано таке.

3 січня 2012 р. між позивачем (покупець) та ТОВ "Укрсклотрейд" (постачальник) було укладено договір поставки № 0301/12 (далі - договір № 0301/12) (т. 1 а.с. 87-89).

Згідно з п. 1.1 названого договору постачальник зобов'язувався поставити та передати у власність покупцю склобій безбарвний, а покупець зобов'язувався прийняти його і оплатити за ціною та на умовах, викладених у договорі (т. 1 а.с. 87).

Відповідно до п. 1.2 договору № 0301/12 обсяг поставки товару визначався згідно письмових заявок покупця, погоджених з постачальником, які є невід'ємними частинами даного договору.

Як убачається з п. 3.1 названого договору, поставка товару здійснювалася транспортом постачальника або залізничним транспортом на умовах СРТ - станція вантажоотримувача (покупця), згідно Міжнародних правил Інкотермс 2000 р. На підтвердження виконання договору № 0301/12 позивачем було надано такі документи:

- додаткові угоди (т. 1 а.с. 91-92);

- акти звіряння розрахунків (т. 1 а.с. 93-96);

- реєстри виданих та отриманих податкових накладних (т. 1 а.с. 104-121, 130-148, 158-170, 178-192, 201-214, 223-236, 243-249, т. 2 а.с. 1-8, 16-20, 30-50, 58-77, 87-103, 116-135, 147-158, 168-183, 195-208, 220-234);

- податкові накладні (т. 3 а.с. 149-250, т. 4 а.с. 1-135, т. 6 а.с. 231-250, т. 7 а.с. 1-28);

- видаткові накладні (т. 4 а.с. 139-250, т. 5 а.с. 1-128, т. 6 а.с. 128-176);

- контроль приходу матеріалів (т. 5 а.с. 129-250, т. 6 а.с. 1-114, 178-226);

- оборотно-сальдові відомості (т. 6 а.с. 115-126);

- акти здачі-прийняття робіт (т. 8 а.с. 4-22);

-банківські виписки, завірені печаткою публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (т. 9 а.с. 9-214, т. 10 а.с. 1-103).

Названі первинні документи від імені ТОВ "Укрсклотрейд" були підписані ОСОБА_2 та ОСОБА_1, та завірені печаткою названого товариства.

Як убачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 15 лютого 2013 р., ОСОБА_2 з 13 грудня 2011 р. є керівником ТОВ "Укрсклотрейд", ОСОБА_3 - підписант (т. 7 а.с. 44-46).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 16 лютого 2013 р. керівником ТОВ "Укрсклотрейд" був ОСОБА_1 (т. 7 а.с. 47-49).

При вирішенні справи судом враховано, що згідно з протоколом допиту свідка від 28 січня 2014 р. ОСОБА_1, останній зазначив, що з лютого 2013 р. працював на посаді директора ТОВ "Укрсклотрейд". Назване товариство придбав у ОСОБА_2 для зайняття бізнесом, а саме, придбання склотари, та її реалізації у подальшому. Проте, печатка та документи ТОВ "Укрсклотрейд" йому передані не були. Крім того, зазначив, що будь-яку фінансово-господарську діяльність на ТОВ "Укрсклотрейд" не здійснював, будь-яких доручень на її проведення не надавав, будь-які фінансово господарські документи не складав та не підписував (т. 10 а.с. 105-109).

Як убачається з наданих позивачем копій податкових накладних від 18 лютого 2013 р. № 23 на суму 38 793 грн 60 коп., № 22 на суму 35 704 грн 80 коп, № 24 на суму 13 392 грн 00 коп., 19 лютого 2013 р. № 25 на суму 14 979 грн 60 коп., 20 лютого 2013 р. № 26 на суму 14 223 грн 60 коп., 21 лютого 2013 р. № 27 на суму 14 882 грн 40 коп., 22 лютого 2013 р. № 29 на суму 14 817 грн 60 коп., вони підписані від імені ТОВ "Укрсклотрейд" ОСОБА_1, тобто, особою, яка фактично їх не підписувала (т. 7 а.с. 22-28).

При вирішенні справи судом враховано правовий висновок Верховного суду України, викладений в даній категорії справ (постанова від 5 березня 2012 р. у справі № 21-421а11, постанова від 26 квітня 2016 р. у справі № 2а-4201/11/2670), відповідно до якого податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому формування на їх основі податкового обліку, а саме: витрат та податкового кредиту є безпідставним.

Враховуючи, що особа, яка підписувала первинну документацію від імені контрагента позивача TOB „Укрсклотрейд у період з 18 лютого 2013 р., заперечує свою участь у створенні та діяльності зазначеного товариства, зокрема, й у підписанні будь-яких первинних документів, такі первинні документи не можуть вважатися належними доказами підтвердження реальності господарської операції.

При вирішенні справи судом також враховано, що сама по собі податкова накладна не утворює підстави для формування податкового кредиту з податку на додану вартість.

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: 1) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); 2) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; 3) наявності причинно-наслідкового звязку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; 4) документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; 5) наявності у покупця належним чином оформленої податкової накладної.

Відсутність хоча б одного з наведених елементів, навіть за наявності певних первинних документів, виключає можливість формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість.

Так, як вже зазначалося, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 5 липня 2016 р. суд касаційної інстанції зазначив, що судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду даної адміністративної справи не досліджено можливість контрагента позивача - ТОВ "Укрсклотрейд" щодо виконання умов укладеного договору, а саме, наявність виробничих потужностей, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, штатних працівників у достатній кількості та фахівців, які приймали б участь у здійсненні господарських операцій. Крім того, зазначено, що судами не враховано протокол допиту свідка - ОСОБА_1, який пояснив, що є засновником та директором ТОВ "Укрсклотрейд" з лютого 2013 р. та працює директором на цьому товаристві, яке придбав у ОСОБА_2, документи та печатка товариства йому не передавалися (т. 3 а.с. 98-99).

На виконання вимог зазначеної ухвали Київським окружним адміністративним судом ухвалою від 1 серпня 2016 р. було витребувано від позивача названі документи (т. 3 а.с. 103).

Справа призначалася до судового розгляду 5 разів (11 серпня, 15 вересня, 18 та 26 жовтня, 16 листопада, 7 грудня 2016 р.).

Проте, позивачем не було виконано вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2016 р., зокрема, не було надано суд жодного доказу на підтвердження наявності у ТОВ "Укрсклотрейд" виробничих потужностей, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, штатних працівників у достатній кількості та фахівців, які приймали б участь у здійсненні господарських операцій.

Отже, позивачем не було виконано вимоги ухвали Київського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2016 р. в частині надання витребуваних документів, що фактично позбавило суд можливості встановити наявність виробничих потужностей, основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів, штатних працівників у достатній кількості та фахівців, які приймали б участь у здійсненні господарських операцій ТОВ "Укрсклотрейд".

Крім того, позивачем не було надано документів не підтвердження наявності активів, що слугували предметом поставок.

Таким чином, Київським окружним судом було виконано вимоги ухвали Вищого адміністративного суду України від 5 липня 2016 р., проте, позивачем не було надано доказів, витребуваних судом.

Водночас, судом не можуть бути взяті до уваги надані позивачем на підтвердження використання у власні господарській діяльності поставленого ТОВ "Укрсклотрейд" товару позивачем суду копії:

- договорів з додатками (т. 8 а.с. 23-69);

- видаткових накладних (т. 8 а.с. 70, 74, 78, 81, 84, 87, 89, 91, 95, 99, 103, 107, 111, 115, 119, 123, 127, 131, 135, 139, 143, 147, 151, 155, 159, 164, 168, 172, 176, 180);

- товарно-транспортних накладних (т. 8 а.с. 71, 75, 79, 82, 85, 88, 90, 92-93, 96, 100, 104, 108, 112, 116, 120, 124, 128, 132, 136, 140, 144, 148, 152, 156, 160, 165, 169, 173, 177, 181);

- актами звіряння розрахунків (т. 8 а.с. 184-203);

- банківських виписок (т. 9 а.с. 2-8).

Зокрема, зміст цих документів не дозволяє ідентифікувати, з якого саме склобою було виготовлено продукцію, яка була реалізована у подальшому.

Наведене свідчить тільки про господарську діяльність позивача та жодним чином не підтверджує факт поставки ТОВ "Укрсклотрейд" товару на виконання договору № 0301/12.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, чого не було зроблено позивачем.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що і було зроблено відповідачем.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а податкові повідомлення-рішення №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 відповідачем винесено правомірно.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Виноградова О.І.