Справа № 820/3289/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 грудня 2016 р. № 820/3289/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, щодо відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_1; зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути подане ОСОБА_1 клопотання про надання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення садівництва - не більше 0,12 га за межами смт. Мала Данилівна на території Дергачівського району Харківської області та надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому чинним законодавством України, та за результатами розгляду клопотання надати мотивовану відповідь на клопотання позивача у місячний строк.

01.07.2016 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за вищевказаним адміністративним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2016 було закрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.08.2016 ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.07.2016р. по справі № 820/3289/16 було скасовано. Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії направлено до Харківського окружного адміністративного суду для розгляду в іншому складі суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області з клопотанням від 15.04.2016 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва - не більше 0,12 га за межами смт. Мала Данилівна на території Дергачівського району Харківської області, для подальшого надання її у власність. Вказав, що не має у власності земельних ділянок за вказаним цільовим призначенням. Проте, листом від 13.05.2016 № К-7423/0/6-7640/0/21-16 відповідачем позивачу фактично було відмовлено у зазначеному, оскільки земельний масив, на якому знаходиться вказана ділянка, передбачається для резервування з подальшим виділом земельних ділянок учасникам АТО та членам сімей загиблих, а тому, вирішити поставлене питання буде можливо після повного першочергового забезпечення землею осіб вказаної категорії.

В обґрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством, а листом від 13.05.2016 № К-7423/0/6-7640/0/21-16 відповідач не відмовляв позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а роз'яснював, що розгляд по суті заяви позивача буде можливим після повного першочергового забезпечення землею на відповідному земельному масиві учасників АТО та членів сімей загиблих.

У судовому засіданні позивач - ОСОБА_1, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві

Представник відповідача - ОСОБА_2, у судовому засіданні заперечувала проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини та додатково зазначила, що на вказану позивачем земельну ділянку вже зареєстровано право власності за іншими особами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач звернувся до відповідача з клопотанням від 15.04.2016 про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва - не більше 0,12 га за межами смт. Мала Данилівна на території Дергачівського району Харківської області, для подальшого надання її у власність. Вказав, що не має у власності земельних ділянок за вказаним цільовим призначенням ( а.с.10-11). До заяви було додано необхідний пакет документів.

Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області було повідомлено позивача листом від 13.05.2016 № К-7423/0/6-7640/0/21-16 про неможливість вирішити поставлене питання по суті, оскільки земельний масив, на якому ОСОБА_1 бажає отримати земельну ділянку, передбачається для резервування та подальшого виділення земельних ділянок учасникам антитерористичної операції та членам сімей загиблих ( а.с.15).

Крім того, вказаним листом, серед іншого, було роз'яснено, що розгляд по суті заяви позивача буде можливим після повного першочергового забезпечення землею на відповідному земельному масиві учасників АТО та членів сімей загиблих.

Підставою виникнення спірних правовідносин став той факт, що відповідач, надаючи відповідь про неможливість наразі вирішити питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, діяв, на думку позивача, всупереч норм Земельного кодексу України, який не містить в собі такого цільового призначення земельної ділянки, як "для подальшої передачі у власність учасникам АТО".

По суті позовних вимог суд зазначає, що такі регулюються Земельним кодексом України.

Так, відповідно до ст. 35 ЗК України, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

За приписами абз.1 ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування ( ч.2 ст.116 ЗК України) .

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом ( ч.3 ст.116 ЗК України).

Згідно з ч.1 ст. 117 ЗК України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_3 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею ( ч.6 ст.118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку ( ч.7 ст.118 ЗК України).

Отже, законом унормовано виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Враховуючи приписи п."в" ч.1 ст. 121 ЗК України, якими унормовано право громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара, та беручи до уваги, що заявлений позивачем розмір земельної ділянки відповідає вказаному, водночас, при розгляді заяви позивача не було встановлено підстав, передбачених ч.7 ст.118 ЗК України, а крім того, позивачем було подано разом з заявою необхідний пакет документів, у відповідача не було законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Посилання відповідача, що листом від 13.05.2016 № К-7423/0/6-7640/0/21-16 останній не відмовляв позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а роз'яснював, що розгляд по суті заяви позивача буде можливим після повного першочергового забезпечення землею на відповідному земельному масиві учасників АТО та членів сімей загиблих, суд не приймає до уваги, з огляду на положення ч.7 ст.118 ЗК України, яким передбачено або надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або, відповідно - відмову.

Таким чином, лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.05.2016 № К-7423/0/6-7640/0/21-16, фактично є відмовою у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Щодо підстав вказаної відмови, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.19 ЗК України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Таким чином, на законодавчому рівні відсутнє таке визначення цільового призначення земельної ділянки як " для подальшої передачі у власність учасникам АТО".

Поряд з цим, суд зауважує, що, безумовно, чинним законодавством передбачено пільги для учасників бойових дій та прирівняних до них.

Так, п.14 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначено, що учасникам бойових дій надаються, зокрема, пільги, щодо першочергового відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Поряд з цим, чинним законодавством не визначено критерії пріоритетності того чи іншого заявника саме на стадії процесу надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

При цьому, у процесі розгляду справи, суд критично ставиться до заперечень відповідача на позов, зокрема, в контексті посилань представника відповідача на той факт, що земельна ділянка, відносно якої позивачем подано заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, вже перебуває у власності інших осіб - ОСОБА_4 (державний акт ЯМ № 994723) та ОСОБА_5 (державний акт ЯМ № 994720) на підставі Розпорядження Дергачівської РДА від 29.11.2012 № 836, що викладено в листі Відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області від 30.09.2016 № 22-20.18-0.7-3686/2-16 ( а.с.86), оскільки: по-перше, у листі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.05.2016 № К-7423/0/6-7640/0/21-16, яким відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, вказаної інформації, як підстави відмови - не міститься, що, безумовно, впливає на характер спірних правовідносин та не відноситься до предмету спору; по-друге, відповідачем не надано жодних доказів, на підтвердження вказаного.

Крім того, позивач у судовому засіданні пояснив, що на ділянки земельного масиву за межами смт. Мала Данилівна на території Дергачівського району Харківської області оформлено право власності також за іншими особами, на підтвердження чого у судовому засіданні 22.12.2016 надав відповідну інформацію ДЗК та лист Відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області від 22.11.2016 № 22-20.18-0.7-4418/2-16, який містить відповідь на запит позивача, проте, ОСОБА_1 звернув увагу суду на викопіювання ділянок з публічної кадастрової карти України, з яких вбачається, що територія, щодо якої ним було подано клопотання, не обліковується за вказаними особами.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до приписів ч. 1 ст.244-2 КАС України (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 року) висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що оскільки наведені відповідачем підстави відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо вказаної ділянки, суперечать приписам Земельного кодексу України та акцентуючи увагу на належності способу захисту прав позивача, суд задовольняє позовні вимоги шляхом визнання неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами смт. Мала Данилівна на території Дергачівського району Харківської області орієнтованою площею 0,12 га для ведення садівництва, яке викладено в листі від 13.05.2016 № К-7423/0/6-7640/0/21-16 та зобов'язанням Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами смт. Мала Данилівна на території Дергачівського району Харківської області орієнтованою площею 0,12 га для ведення садівництва для подальшої передачі у власність, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому чинним законодавством України, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні ( ч.7 ст.118 ЗК України).

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету ОСОБА_6 державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що питання надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва - не більше 0,12 га за межами смт. Мала Данилівна на території Дергачівського району Харківської області, є саме дискреційними повноваженнями Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, скільки вказаний орган самостійно приймає рішення про надання відповідного дозволу або відмови у його наданні, аналізуючи подані документи, відповідно до норм Земельного кодексу України.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому чинним законодавством України суд відмовляє.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами смт. Мала Данилівна на території Дергачівського району Харківської області орієнтованою площею 0,12 га для ведення садівництва, яке викладено в листі від 13.05.2016 № К-7423/0/6-7640/0/21-16.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами смт. Мала Данилівна на території Дергачівського району Харківської області орієнтованою площею 0,12 га для ведення садівництва для подальшої передачі у власність, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ( , майдан ОСОБА_5, 5, Держпром, 1 під'їзд, поверх 6,7 ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.код. НОМЕР_1, 62321, Харківська область, Дергачівський район, смт. Слатине, вул. Суворова, буд.7) у розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 23 грудня 2016.

Суддя Мар'єнко Л.М.