Справа № 813/3126/16
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

21 грудня 2016 року № 813/3126/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого - судді Сасевича О.М.

за участю секретаря судового засідання Олійника Ю.В.,

представників відповідачів 1, 2 ОСОБА_1,

представника відповідача 3 ОСОБА_2,

представника відповідача 4 в режимі відеоконференції ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м.Львові питання про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Управління господарсько-технічного забезпечення Львівської обласної державної адміністрації, Львівської обласної державної адміністрації, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання протиправною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2016 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до Департаменту інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації, Львівської обласної державної адміністрації, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання протиправною бездіяльності.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року було відкрито провадження та призначено попереднє судове засідання.

У попередньому судовому засіданні, що відбулось 24.10.2016 року протокольною ухвалою суду було здійснено заміну відповідача - Департаменту інформаційних технологій та господарського обслуговування Львівської обласної державної адміністрації на належного - Управління господарсько-технічного забезпечення Львівської обласної державної адміністрації.

Ухвалою суду від 17.11.2016 року було задоволено клопотання представника Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про участь у судових засіданнях у справі №813/3126/16 в режимі відеоконференції.

Так, у попередньому судовому засіданні 21.12.2016 року судом ініційовано та поставлено на вирішення питання про закриття провадження у справі, у звязку із тим, що спір, який виник між сторонами, не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Представник позивача у попереднє судове засідання не зявився, однак подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представники відповідачів в попередньому судовому засіданні просили суд закрити провадження у справі.

Суд, заслухавши думку представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом із змісту позовних вимог встановлено, що позивач оскаржує бездіяльність відповідачів - Управління господарсько-технічного забезпечення Львівської обласної державної адміністрації, Львівської обласної державної адміністрації, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, якими порушено право ОСОБА_4 на позачергове отримання житла, як інваліда війни.

Окрім того, представник позивача у попередніх судових засіданнях також підтвердив, що кінцевою метою звернення до суду із означеним позовом є все ж отримання позивачем житла.

У відповідності до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1)спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2)спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3)спори між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4)спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5)спори за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6)спори щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7)спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, спірні правовідносини виникли між сторонами у звязку з незабезпеченням позивача житлом.

Відповідно до статті 43 ЖК, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Згідно з положеннями частини першої статті 46 ЖК, поза чергою жиле приміщення надається, зокрема, інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР (частина 2 ст.46 ЖК).

У даному випадку, спірні правовідносини за своєю природою є житловими правовідносинами і регулюються Житловим кодексом РСР, статтею 1 якого закріплюється право громадян на житло, статтею 2 регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, як завдання житлового законодавства.

Водночас, суд зауважує, що в Кодексі адміністративного судочинства України не передбачено винятків з установленого Цивільного процесуального кодексу України правила, зокрема, щодо розгляду спорів про забезпечення житлом інвалідів війни, або прирівняних до них осіб.

Отже, спір про захист права конкретної фізичної особи на одержання житла є не публічним, а є приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права, (у даному випадку відповідачі у справі), можуть виступати учасниками цивільних відносин (статті 2, 80 Цивільного кодексу України), і розгляд такого спору між ними проводиться за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 02 грудня 2014 року №21-530а14, розгляд та вирішення вказаних спорів (щодо забезпечення житлом) належить до повноважень цивільних судів, оскільки приписи п.1 ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, які виникають, зокрема, із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Суд, приймаючи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Тож, з огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги належить розглядати місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в адміністративній справі.

Керуючись ст.ст.94, 121, 128, 157, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в адміністративній справі №813/3126/16 за позовом ОСОБА_4 до Управління господарсько-технічного забезпечення Львівської обласної державної адміністрації, Львівської обласної державної адміністрації, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України про визнання протиправною бездіяльності.

Попередити позивача, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Розяснити позивачу, що даний спір може бути вирішений за правилами цивільного судочинства.

Ухвала Львівського окружного адміністративного суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст ухвали виготовлений 26 грудня 2016 року.