Справа № 814/2346/16
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

814/2346/16

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

14 грудня 2016 року Справа № 814/2346/16

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за результатами судового оскарження, рішення митного органу про коригування митної вартості товару від 12.02.2014 р. №504000003/2014/000010/1, від 24.09.2014 р. №504000003/2014/000050/1, від 27.11.2014 р. №504000003/2014/000059/1, від 16.01.2015 р. №504000003/2015/000003/1 скасовані, у зв'язку з чим після набрання законної сили рішеннями суду від 08.05.2014 року у справі № 814/847/14, від 23.04.2015 р. у справі №814/769/15, від 18.09.2015 р. №814/1994/15, від 25.12.2015 р. у справі №814/3216/14, позивач звернувся до відповідача із заявою від 29.08.2016 року № 1098/101-05-117-05 про повернення надмірно сплачених митних платежів у сумі 4 474 702,56 грн., проте митний орган відмовив у поверненні надмірно сплачених до бюджету митних платежів листом від 08.09.2016 року №3884/10/14-70-19-38 із посиланням на те, що остаточні рішення по судовим справам №814/3216/14 та №814/769/15 не переглянуті судом касаційної інстанції. Суми грошових коштів, що оскаржувалися не відповідають сумам надмірно сплачених платежів у зверненні, які підлягають поверненню. Крім того, при з верненні до митниці позивачем не надано підтвердження відсутності податкового боргу. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача щодо складання висновку про повернення надмірно сплаченого податку є протиправною, оскільки законодавчо встановленою умовою повернення надмірно сплаченого податку є ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплаченого податку.

Від представника відповідача до суду надійшли заперечення проти позову, в обґрунтування яких зазначив, що аркуш коригування не може вважатись самостійним документом, який встановлює будь-які суми, він є виключно внутрішнім документом та є невід’ємною частиною відповідної митної декларації, вказана позивачем сума надмірно сплаченого податку не є узгодженою з митницею, рішенням суду не встановлена сума надмірно сплачених митних платежів та відсутнє зобов’язання митниці повернути з Державного бюджету будь-які надмірно сплачені митні та інші платежі. Ні Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, (затверджений наказом Державної митної служби України від 20.05.2007 №618, (далі Порядок № 618), ні Порядок взаємодії не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення одночасно із зобов’язанням митного органу провести перерахунок митних платежів та підготувати висновок про повернення. Митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості товарів. Отже, з урахуванням викладеного вище, відповідач вважає, що позовні вимоги, які стосуються зобов'язання Миколаївської митниці ДФС скласти висновок щодо повернення надмірно зарахованих до бюджету митних платежів та зобов’язання підготувати та направити висновок про повернення надмірно зарахованих до бюджету платежів на думку митниці задоволені бути не можуть, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень. Зважаючи на вищевикладене, у митниці відсутні законодавчі підстави для складення висновку про повернення коштів з Державного бюджету України, у зв'язку із чим відповідач просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області надав до суду письмові пояснення в обґрунтування яких зазначив, що ніяких документів на повернення позивачу коштів з державного бюджету від Миколаївської митниці ДФС до Головного управління не надходило.

На підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, Миколаївською митницею ДФС, за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України прийняті рішення про коригування заявленої ТОВ "Миколаївський глиноземний завод", митної вартості товару від 12.02.2014 р. №504000003/2014/000010/1, від 24.09.2014 р. №504000003/2014/000050/1, від 27.11.2014 р. №504000003/2014/000059/1, від 16.01.2015 р. №504000003/2015/000003/1.

Не погодившись із вказаними рішеннями ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовними заявами до Миколаївської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування вказаних рішень про коригування митної вартості, які постановами від 08.05.2014 року у справі № 814/847/14, від 23.04.2015 р. у справі №814/769/15, від 18.09.2015 р. №814/1994/15, від 25.12.2015 р. у справі №814/3216/14 за позовами ТОВ “Миколаївський глиноземний завод” до Митниці задоволені та визнано протиправними і скасовані рішення про коригування митної вартості від 12.02.2014 р. №504000003/2014/000010/1, від 24.09.2014 р. №504000003/2014/000050/1, від 27.11.2014 р. №504000003/2014/000059/1, від 16.01.2015 р. №504000003/2015/000003/1.

Ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 08.05.2014 року у справі № 814/847/14, від 23.04.2015 р. у справі №814/769/15, від 18.09.2015 р. №814/1994/15, від 25.12.2015 р. у справі №814/3216/14 - залишені без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2016 р. апеляційну скаргу у справі №814/3216/14 повернуто апелянту.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2016 року з метою виконання рішень адміністративних судів, що набрали законної сили, позивач звернувся до відповідача з заявою № 1098/101-05-117-05 про повернення надмірно сплаченого податку відповідно до ст. 43 Податкового кодексу України та ст. 301 Митного кодексу України, Розділу III “Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами” затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618.

Проте, позивачем від відповідача отримано лист від 08.09.2016 року №3884/10/14-70-19-38, яким було відмовлено у поверненні надмірно сплаченого податку, обґрунтовуючи це тим, що остаточні рішення по судовим справам №814/3216/14 та №814/769/15 не переглянуті судом касаційної інстанції. Суми грошових коштів, що оскаржувалися не відповідають сумам надмірно сплачених платежів у зверненні, які підлягаюьть поверненню. Крім того, при з верненні до митниці позивачем не надано підтвердження відсутності податкового боргу. Таким чином вимоги про повернення Миколаївською митницею ДФС надмірно сплачених коштів, є безпідставними.

Вдруге позивач звернувся до відповідача із заявою від 27.09.2016 р. №1180/101-05-117-05 про повернення надмірно сплачених митних платежів, додавши відповідні пояснення та довідку про відсутність податкового боргу.

У відповідь відповідач зазначив, що вимоги позивача про повернення надмірно сплачених митних платежів , є передчасними.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Приписами ч.ч. 1-4 ст. 301 МК України, визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України (ч.1). У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів (ч.2). Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.3). Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку (ч.4).

Відповідно до п.1.2 Порядку розрахунково-касового обслуговування через органи Державного казначейства України митних та інших платежів, які вносяться до/або під час митного оформлення (затверджено наказом Міністерством фінансів України, Державної митної служби України від 24.01.2006 року №25/44 (далі Порядок №25/44)), надміру сплачені митні та інші платежі це сума коштів, що з різних причин внесена понад розмір, установлений законодавством.

Згідно з п. 3.4 Порядку 25/44, повернення платникам помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів, що зараховані на депозитні рахунки митних органів 3734, здійснюється відповідно до Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.05.2007 №618.

Процедура повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у статті 264, частині четвертій статті 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України визначена в Порядку № 618.

Взаємовідносини територіальних органів Міністерства доходів і зборів України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань регламентуються Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань (затвердженим Наказом Міністерства доходів і зборів України, Міністерства фінансів України від 30.12.2013 року № 882/1188, (далі Порядок № 882/1188).

Відповідно до п.п. 7, 10 Порядку № 882/1188, орган Міндоходів на підставі даних особових рахунків платників готує висновок за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку, два примірники Реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, та три примірники Реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку. Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи Міндоходів, місцеві фінансові органи, органи Казначейства проводять шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242 (п.7). На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку (п.10).

Згідно з пунктом 7 Порядку взаємодії на підставі отриманого Висновку про повернення відповідний орган Державного казначейства України готує платіжні документи на перерахування коштів з рахунку з обліку доходів державного бюджету на рахунок, зазначений у Висновку про повернення, та протягом п'яти робочих днів від дати отримання Висновку про повернення здійснює повернення коштів з бюджету.

Орган Міндоходів несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу ДКСУ для виконання (п. 8 Порядку № 882/1188 від 30.12.2013 р.).

При цьому, виходячі зі змісту пункту 11 Порядку повернення відмова у поверненні коштів у встановленому порядку можлива за умови відсутності підстав для такого повернення.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що законодавством відповідно до частини шостої статті 264 МК визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, а тому на підставі аналізу наведених вище норм права дійшла такого правового висновку.

У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов'язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов'язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення та Порядком взаємодії, на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 12 листопада 2014 року (справа № 21-491а14).

З вище зазначених норм законодавства вбачається, що підставою для повернення органом казначейства, платникам податків надміру сплачених сум є висновок митного органу про повернення з Державного бюджету України помилково і/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів.

Отже, законодавчо встановленою умовою повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, є прийняття митним органом висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів.

При цьому, з метою підтвердження обґрунтованості заявлених до повернення сум, відповідний відділ (митного органу) перевіряє у встановлений термін факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Та не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви митний орган повинен прийняти висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів.

Тобто, законодавчо встановленою умовою повернення коштів, вказаних в позовній заяві, є ухвалення митним органом висновку про повернення надмірно сплачених митних платежів.

Наявними матеріалами справи підтверджується подання позивачем до митного органу в межах встановлених строків та за встановленою формою письмова заява про повернення надмірно сплачених платежів. До такої заяви позивачем були додані всі необхідні у даному випадку документи.

З Листа відповідача від 26.09.2016 року Вих. № 4103/10/14-70-19-38 вбачається, що позивачу відмовлено у поверненні надмірно сплаченого податку, обґрунтовуючи це тим, що: суми грошових коштів, що оскаржувалися не відповідають сумам надмірно сплачених платежів у зверненні, які підлягають поверненню.

Проте, такі обгрунтування, суд вважає безпідставними, зазначаючи наступне.

В листі відповідача зазначено, що суми грошових коштів, що оскаржувалися, не відповідають сумам надмірно сплачених платежів, які підлягають поверненню. Проте, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки суми грошових коштів, що підлягають поверненню, взагалі не були предметом розгляду судових справ, оскільки оскаржувались рішення митниці про коригування митної вартості. Крім того, відповідачем сума гарантії врахована лише частково, тобто не враховані суми по всім митним деклараціям.

Щодо підстави відповідача про відсутність остаточних рішень у судових справ, суд зазначає, що згідно з ухвалами ВАСУ від 16.06.2016 р. (справа №814/769/15), від 07.07.2016 р. (справа №814/847/14), від 04.08.2016 р. (справа №814/1994/15) касаційні скарги митниці залишені без задоволення, рішення судів попередній інстанцій залишені в силі. По справі №814/3216/14 апеляційна скарга митниці повернута апелянту, отже рішення суду першої інстанції, яким скасовано рішення про коригування митної вартості, набрало законної сили.

Таким чином, зазначені судові рішення набули чинності, в зв'язку з чим підстави для відмови в поверненні надмірно сплачених митних платежів з цих підстав відсутні.

У зв'язку із зазначеними обставинами, суд, погоджуючись з доводами позивача, вважає протиправною бездіяльність Миколаївської митниці ДФС щодо складання висновку про наявність підстав для повернення надмірно сплаченого податку за результатами розгляду заяви ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" від 29.08.2016 року № 1098/101-05-117-05, оскільки матеріалами справи підтверджено виконання позивачем усіх передбачених законодавством вимог для повернення надмірно сплаченого мита. Відповідач не спростував доводів позивача і наданих ним доказів про наявність підстав для повернення надмірно сплачених позивачем митних платежів. Враховуючи викладені норми законодавства та обставини по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в повному обсязі. При цьому при прийнятті рішення у даній справі судом враховується, що в силу приписів норми ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 255 цього ж Кодексу обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України). За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподілити відповідно до положень ст.94 КАС України. Керуючись ст.ст.2,7,8,9,11,14,70,71,72,79,86,94,103,128,158-163,167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати протиправною бездіяльність Миколаївської митниці ДФС щодо складання висновку про наявність підстав для повернення надмірно сплачених коштів за результатами розгляду заяви ТОВ "Миколаївський глиноземний завод" від 29.08.2016 року № 1098/101-05-117-05.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Г.В. Лебедєва