Справа № 804/6871/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 жовтня 2016 р. Справа № 804/6871/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Барановський Р.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатора ОСОБА_2 акціонерного товариства "ДельтаБанк" ОСОБА_3 за участю третьої особи: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 окружного адміністративного суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатора ОСОБА_2 акціонерного товариства "ДельтаБанк" ОСОБА_3 за участю третьої особи: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із позовними вимогами щодо:

визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатора ОСОБА_2 акціонерного товариства "ДельтаБанк" ОСОБА_3 щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору банківського рахунку від 17 лютого 2015 року №005-03521-170215 у доларах США у розмірі 13 429, 05 грн.;

зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатора ОСОБА_2 акціонерного товариства "ДельтаБанк" ОСОБА_3 включити ОСОБА_1 до Переліку вкладників ОСОБА_2 акціонерного товариства "Дельта Банк" для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за вкладом на підставі договору банківського рахунку від 17 лютого 2015 року №005-03521-170215 у доларах США у розмірі 13 429, 05 грн.;

зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатора ОСОБА_2 акціонерного товариства "ДельтаБанк" ОСОБА_3 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додатку інформацію щодо ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ОСОБА_2 акціонерному товаристві "Дельтабанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору банківського рахунку від 17 лютого 2015 року №005-03521-170215 у доларах США у розмірі 13 429, 05 грн.

Згідно ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує в тому числі, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що такий позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах (п. 6 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із п. 1 ч. 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України - справою адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що предметом розгляду заявленого позову, є надання оцінки діям (бездіяльності) Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 акціонерного товариства "Дельта Банк" ОСОБА_3 щодо не включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ОСОБА_2 акціонерного товариства "Дельта Банк" під час процедури ліквідації банку.

Частиною 3 статті 2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Відповідно до статті 1 Закону України Про банки і банківську діяльність - цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційній і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Пунктом шостим статті 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно із статтею 77 Закону України Про банки і банківську діяльність фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, у межах ліквідації банку, виконує функції ліквідатора.

Пунктом 17 частини 1 статті 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Отже, уповноважена особа Фонду фактично є представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб який, як зазначено вище, у межах ліквідації банку, виконує функції ліквідатора.

Частиною 3 ст.2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом від 14.05.1992 № 2343-ХІІ передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Водночас, ст.1 Закону Про банки і банківську діяльність від 07.12.2000 № 2121-ІІІ передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті 6 ст.2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 23.02.2012 № 4452-VІ зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно пункту 7 статі 12 Господарського процесуального кодексу України - господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення ст.12 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає підвідомчість справ господарським судам, суд дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

За таких обставин, суд вважає, що бездіяльність, допущена, на думку позивача, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатора ОСОБА_2 акціонерного товариства "ДельтаБанк" ОСОБА_3 по не включенню ОСОБА_1 до реєстру кредиторів під час процедури ліквідації банку належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Наведна правова позиція також викладена Верховним Судом України у постанові від 15.06.2016р. у справі №826/20410/14, у якій, виходячи із системного аналізу частини третьої статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, статті 1 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ Про банки та банківську діяльність, пункту шостого статті 2 Закону № 4452-VI та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, вищевикладене свідчить про те, що за суб`єктним складом сторін, змістом заявлених позивачами вимог та предметом спору дана справа підлягає розгляду в господарському судочинстві.

У звязку з цим суд доходить висновку, що подана позовна заява не підсудна ОСОБА_4 окружному адміністративному суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 6 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суддя розяснює позивачу його право на звернення до господарського суду за відповідною територіальною підсудністю, визначеною ст. 15 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 109, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатора ОСОБА_2 акціонерного товариства "ДельтаБанк" ОСОБА_3 за участю третьої особи: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом із позовною заявою направити особі, яка звернулась до суду із позовною заявою.

Розяснити позивачу, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до ОСОБА_4 апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя ОСОБА_5