Справа № 0531/160/12
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Київ К/800/12469/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),

Олексієнка М.М.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Куйбишевської районної у місті Донецьку ради (далі - УПСЗН) про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Куйбишевського районного суду міста Донецька від 15 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до УПСЗН, просила визнати незаконним рішення про позбавлення її статусу інваліда війни та зобов'язати відновити цей статус.

Постановою Куйбишевського районного суду міста Донецька від 15 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2013 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги з врахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, позивач 14 грудня 2001 року отримала посвідчення «інваліда війни 2 групи», як особа (малолітня), яка була примусово виселена маршевою колонною німецько-фашистських окупантів (і знаходилась в ній) навесні 1943 року з ст. Ахтанизовської Темрюковського району Краснодарського краю на Україну в Курманський район с. Асик-Бак-Ишон, де знаходилась до звільнення Радянськими військами в березні 1944 року.

Протоколом засідання робочої комісії управління по проведенню роботи з перевірки правильності встановлення статусів відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 березня 2012 року № 1 вирішено призупинити їй статус «учасника бойових дій» та визнати недійсним посвідчення «інваліда війни 2 групи» ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 14 грудня 2001 року, у зв'язку з неправомірністю видачі, та з подальшим вилученням. Роз'яснено, що на неї розповсюджуються пільги, як на «дитину війни».

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили із недоведеності статусу «учасника бойових дій» в розумінні статей 6 та 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції чинній на час отримання статусу) прирівняними до учасників бойових дій вважаються колишні неповнолітні (яким на момент ув'язнення не виповнилося 16 років) в'язні концтаборів, гетто та інших місць примусового тримання, створених фашистською Німеччиною та її союзниками в період другої світової війни, а також діти, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 7 цього Закону (в редакції чинній на час отримання статусу) до інвалідів війни належать також інваліди з числа малолітніх (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язнів фашистських концтаборів та інших місць примусового тримання, які визнані інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин.

Статтею 1 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань» визначено поняття інших місць примусового тримання з вичерпним переліком.

Маршева колона, в якій перебувала позивачка, не мала статусу концтабору, гетто, місця примусового тримання, а ОСОБА_3 в інших концтаборах та місцях примусового тримання не знаходилась.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих судових рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Куйбишевського районного суду міста Донецька від 15 листопада 2012 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 235-237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

М.М. Олексієнко

В.В. Швець