Справа № 806/1729/16
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк М.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"21" грудня 2016 р. Справа № 806/1729/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Жизневської А.В.

суддів: Котік Т.С.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 відділу Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" вересня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 відділу Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 р. позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_4 від 30.08.2016 року про закінчення виконавчого провадження.

Зобов'язано ОСОБА_3 відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції розглянути заяву ОСОБА_4 від 30.08.2016 року про закінчення виконавчого провадження та надати на неї відповідь.

В решті позовних вимог відмовлено.

Апелянт в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення.

Постановою старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 18.03.2016 року ВП № 50514542 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 195, виданого 09.03.2016 Житомирським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України в особі Житомирської ОДПІ заборгованості у сумі 2336,60 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV), сторони виконавчого провадження мають право, крім іншого, заявляти клопотання.

30 серпня 2016 позивач, як боржник по виконавчому провадженню № 50514542 звернувся із заявою (клопотанням) до відповідача, в якій просив винести постанову про закінчення виконавчого провадження (далі - Заява від 30.08.2016).

Оскільки вказану заяву відповідачем не було розглянуто, позивач звернувся до адміністративного суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав відповідь на заяву ОСОБА_4 про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, у строки передбачені Законом України "Про звернення громадян". Вимога про зобов'язання винести постанову за результатами розгляду заяви про закінчення виконавчого провадження задоволенню не підлягає, оскільки вказане є формальним втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, частинами 2 та 3 ст. 11 Закон № 606-XIV передбачено, що державний виконавець, крім іншого, розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання і у процесі здійснення виконавчого провадження має право здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

В ст. 15 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР) зазначено:

"Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення."

Як визначено у статті 20 Закону № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання; якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення; при цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Суд першої інстанції встановив, що заява ОСОБА_4 від 30.08.2016 оформлена відповідно до вимог Закону № 393/96-ВР, а за змістом вона не потребує додаткового вивчення, тому відповідач мав її розглянути і вирішити порушені в ній питання не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Однак, представник позивача пояснив, що станом на 26.09.2016 ОСОБА_4 не отримав від відповідача ніяких відповідей, рішень, повідомлень щодо заяви від 30.08.2016 і це не спростовано ніякими доказами.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він листом від 07.09.2016 №19112/721-40/1 (а.сп.27) належним чином надав відповідь на звернення ОСОБА_4 від 30.08.2016 є безпідставними, оскільки доказів направлення належним чином вказаної відповіді на адресу ОСОБА_4 до суду відповідачем не надано. Не надано доказів і при апеляційному розгляді справи.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач всупереч діючого законодавства допустив бездіяльність щодо ненадання відповіді на заяву позивача від 30.08.2016 року та порушив норми ст. 20 "Про звернення громадян", а тому для захисту порушеного права позивача ОСОБА_3 відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції належить зобов'язати розглянути заяву від 30.08.2016 та надати на неї відповідь.

Щодо вимоги зобов'язати винести постанову за результатами розгляду заяви про закінчення виконавчого провадження, то суд вірно зазначив, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

З огляду на викладене суд зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позову у вказаній частині. Постанова у цій частині не оскаржується.

Згідно з ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, у відповідності ч.2 ст.71 КАС України, не довів правомірності своєї бездіяльності та не надав доказів на спростування доводів позивача.

Суд належним чином дослідив представлені докази, з'ясував обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку та зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Постанову прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відділу Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "26" вересня 2016 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.В. Жизневська

судді: Т.С. Котік

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" грудня 2016 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/ ОСОБА_3 відділ Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції вул.Перемоги, 55,м.Житомир,10003

- ,