Справа № 200/11762/16-а(2-а/200/475/16)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року задоволено заяву Приватного акціонерного товариства “Дніпропетровське автотранспортне підприємство 1122” про забезпечення позову.

Зупинено дію рішення конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу маршрут № 156 переможець ПП “Зігфрід-М”, маршрут № 79 – переможець ПВСП СТО “Карлссон” за підсумками проведеного конкурсу на визначення перевізників на автобусних маршрутах загального користування від 03.11.2015 року та шляхом зупинення дії всіх дозвільних документів на право здійснювати перевезення на цих маршрутах, виданих з 03.11.2015 року.

Заборонено ПП «Зігфрід-М» та ПВСП СТО “Карлссон” вчиняти дії щодо реалізації та здійснення перевезень пасажирів на автобусних маршрутах № 156 та № 79 за результатами проведеного конкурсу, що відбувся 03.11.2015 року.

Департаменту транспорту та охорони навколишнього середовища Дніпропетровської міської ради призначити тимчасового перевізника для здійснення перевезень на цих об’єктах конкурсу у відповідності до ст. 55 п.6 постанови КМУ № 1081 «Про порядок перевезення та підготовку та проведення конкурсу з визначення перевізників на автобусних маршрутах загального користування»

Не погодившись з ухвалою суду, Приватне виробничо-сервісне підприємство СТО "Карлссон", Департамент транспорту та охорони навколишнього середовища Дніпропетровської міської ради звернулися з апеляційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм процесуального права, просять ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову.

Апеляційну скаргу Департаменту транспорту та охорони навколишнього середовища Дніпропетровської міської ради обґрунтовано тим, що судом не було враховано можливі наслідки припинення рішення щодо забезпечення безперебійної роботи міського автобусного маршруту загального користування № 156 та № 79 для членів територіальної громади. При цьому ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2016 року вже задовольнялася аналогічна заява позивача про забезпечення позову, яка була встановлена у передбаченому законом порядку, а, отже, і встановлено факт відсутності очевидної протиправності дій відповідача.

Представники Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО "Карлссон" та Департаменту транспорту та охорони навколишнього середовища Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні просили задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з’явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх .

Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

- скасувати рішення конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу на автобусних маршрутах загального користування на об’єктах конкурсу маршрут № 156 – переможець ПП “Зігфрід-М”, маршрут № 79 – переможець ПВСП СТО “Карлссон” за підсумками проведеного конкурсу на визначення перевізників на автобусних маршрутах загального користування що проведений 03.11.2015 року та всі дозвільні документи (договори, паспорта маршрутів та інші документи), що були видані за підсумками конкурсу з дня його проведення 03.11.2015 року;

- скасувати рішення конкурсного комітету, щодо встановлення строку, на який укладаються договори з перевізником на об’єктах конкурсу, маршрутах № 76, 76А, 78 та зобов’язати Департамент транспорту та охорони природного навколишнього середовища Дніпропетровської міської ради внести зміни в договори, що видані за підсумками конкурсу 03.11.2015року, встановити строк дії договорів 5 років, у відповідності з статтею 44 Закону України “Про автомобільний транспорт” та статтею 53 постанови КМУ № 1081 “Про порядок проведення конкурсу;

- визнати таким, що не відповідає нормам наказу № 285 від 12.04.2007 року Міністерства транспорту та зв’язку України, яким затверджено “Порядок визначення класу автобусів, сфери їхнього використання за видами сполучень та режиму руху” рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 1997 від 28.05.2013 року про “Умови перевезення та організації проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування у м. Дніпропетровську в частині прийнятих характеристик автобусів категорії М2 (клас В) за кількістю місць для сидіння, та зобов’язати Департамент транспорту та охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської міської ради внести зміни у відповідності з наведеним нормативним актом.

Позивачем було подано до суду заяву про забезпечення адміністративного позову в якій він просив зупинити дію рішення конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу на автобусних маршрутах загального користування на об’єктах конкурсу маршрут № 156 переможець ПП “Зігфрід-М”, маршрут № 79 – переможець ПВСП СТО “Карлссон” за підсумками проведеного конкурсу на визначення перевізників на автобусних маршрутах загального користування від 03.11.2015 року та зупинити дію всіх дозвільних документів на право здійснювати перевезення на цих маршрутах, виданих 03.11.2015 року. (договори та паспорти маршрутів); заборонити Департаменту транспорту та охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської міської ради, ПП “Зігфрід-М” та ПВСП СТО “Карлссон” вчиняти дії щодо реалізації та здійснення перевезень пасажирів на автобусних маршрутах № 156; на підставі ст. 55 п. 6 постанови КМУ № 1081, як механізм реалізації ст. 117, 118 КАС України, у разі винесення судом ухвали про забезпечення позову на строк дії ухвали визначити позивача тимчасовим перевізником.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2016 року заяву приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 1122» про забезпечення позову задоволено.

Приватним акціонерним товариством «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 1122» було подано заяву про забезпечення позову в новій редакції, в якій позивач просив забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу на автобусних маршрутах загального користування на об’єктах конкурсу маршрут № 156 переможець ПП «Зігфрід-М», маршрут № 79 – переможець ПВСП СТО «Карлссон» за підсумками проведеного конкурсу на визначення перевізників на автобусних маршрутах загального користування від 03.11.2015 року та шляхом зупинення дії всіх дозвільних документів на право здійснювати перевезення на цих маршрутах, виданих з 03.11.2015 року. Також просив заборонити ПП «Зігфрід-М» та ПВСП СТО «Карлссон» вчиняти дії щодо реалізації та здійснення перевезень пасажирів на автобусних маршрутах № 156 та № 79 за результатами проведеного конкурсу, що відбувся 03.11.2015 року. Департаменту транспорту та охорони навколишнього середовища Дніпропетровської міської ради призначити тимчасового перевізника для здійснення перевезень на цих об’єктах конкурсу у відповідності до ст.55 п.6 Постанови КМУ № 1081 «Про порядок перевезення та підготовку та проведення конкурсу з визначення перевізників на автобусних маршрутах загального користування», як механізм застосування ст.117,118 КАС України.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року вказану заяву було задоволено.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення адміністративного позову та приймаючи ухвалу про зупинення дії рішення конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу маршрут № 156 переможець ПП “Зігфрід-М”, маршрут № 79 – переможець ПВСП СТО “Карлссон” за підсумками проведеного конкурсу на визначення перевізників на автобусних маршрутах загального користування від 03.11.2015 року та шляхом зупинення дії всіх дозвільних документів на право здійснювати перевезення на цих маршрутах, виданих з 03.11.2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо є очевидними ознаки протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Підставами для забезпечення позову є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3) необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття таких заходів; 4) очевидність ознак протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням доказів, що долучені до клопотання для його обґрунтування, керуючись законом.

Відповідні підстави, згідно п. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні бути зазначені та обґрунтовані у клопотанні особи щодо забезпечення позову.

В той же час, суд апеляційної інстанції зазначає, що заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.

Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв’язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для звернення позивача до суду з адміністративним позовом та клопотанням про його забезпечення слугувала незгода позивача з рішенням конкурсного комітету з визначення переможця конкурсу по маршрутах № 79 та № 156, та подальшої видачі їм дозвільних документів на здійснення пасажирських перевезень автомобільним транспортом.

Водночас, позивач не зазначає, в чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, чому захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, та чи є очевидними ознаки протиправності рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Вказане, у своїй сукупності свідчить про відсутність очевидної протиправності дій відповідача у справі, як однієї з основних підстав для забезпечення адміністративного позову до набрання законної сили судовим рішенням.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу й на те, що ні з адміністративного позову, клопотання про забезпечення позову, ні з матеріалів справи не вбачається підстав вважати, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

В свою чергу, стосовно доводів позивача про те, що видача дозвільних документів на здійснення третіми особами транспортних пасажирських перевезень по маршрутах № 79 та № 156 позначаться на його господарській діяльності, суд зазначає, що відновлення права позивача на отримання упущеної вигоди може бути здійснено в порядку господарського судочинства в разі, якщо за наслідками розгляду справи його позовні вимоги буде задоволено.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи заявників апеляційних скарг з приводу того, що обґрунтування вимог позивача із посиланням на порушення його прав як споживача послуг є недоречним оскільки споживачем транспортних послуг з перевезення пасажирів міським транспортом відповідно до Закону є фізичні особи, а не підприємства установи та організації.

Також суд зазначає, що у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства недопустимим є забезпечення адміністративного позову шляхом звуження прав та інтересів третіх осіб, в даному випадку судом першої інстанції було порушено приписи Закону та прийнято рішення, яким порушено інтереси невизначеного кола осіб, зокрема осіб – споживачів транспортних послуг м. Дніпропетровська в частині позбавлення їх права на користування міським транспортом по маршрутах № 79, № 156.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційних скарг стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали суду першої інстанції, та відсутності правових підстав для вжиття заходів для забезпечення адміністративного позову у даній справі, зокрема, у спосіб заявлений позивачем.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що позивачем вже подавалася заява про забезпечення адміністративного позову, якій вже надавалася правова оцінка судом, та прийнято рішення про безпідставність та необґрунтованість таких вимог, яке набрало законної сили.

Посилання позивача на те, що ними було подано заяву про забезпечення позову в новій редакції, не приймаються колегією суддів з огляду на те, що відбулося лише більш розширене обґрунтування заяви при тотожних вимогах її прохальної частини.

Керуючись ст. 117, 118,ч. 3 ст. 160, ст.195, ст.196, 199, ст.202, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги Приватного виробничо-сервісного підприємства СТО "Карлссон", Департаменту транспорту та охорони навколишнього середовища Дніпропетровської міської ради - задовольнити.

Ухвала суду є остаточною та у відповідності до ч. 2 ст. 211 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко