Справа № 2а-0770/2564/12
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Справа № 876/7133/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Вітана» на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року у справі за позовом Приватного підприємства «Вітана» до Відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка-Газ», про визнання протиправними дій та акту, -

ВСТАНОВИВ:

ПП «Вітана» звернулось до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, яким просило визнати незаконними дії відповідача щодо складання акту опису та арешту майна від 17.05.2012 року у виконавчому провадженні № 9-11/2012 та визнати незаконним цей акт.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що позивачем не доведено належними доказами факту належності йому на праві власності саме описаного згідно з оскаржуваним актом відповідача від 18.05.2012 року обладнання, оскільки акт приймання-передачі від 25.03.2011 року до договору купівлі-продажу від 25.03.2011 року № 13/11 та даний акт опису і арешту не містять жодних посилань на ідентифікуючі ознаки зазначених у них одиниць обладнання, за допомогою яких конкретні одиниці, стосовно яких заявлено позов, можна виокремити з-поміж інших однорідних одиниць такого обладнання.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає постанову незаконною та необґрунтованою, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що описане та арештоване на підставі оскарженого акту від 17.05.2012 року майно належить не боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_1 «Цегельний завод», а ПП «Вітана» на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.2011 року № 13/11, передане йому згідно акту прийому-передачі, перебуває на балансі з березня 2011 року на підставі відповідних інвентаризаційних карток та має відповідні інвентарні номери. Тому позивач вважає, що при здійсненні опису майна та складанні даного акту опису та арешту відповідач порушив вимоги чинного законодавства, що призвело до протиправного обмеження права власності позивача.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, в ході примусового виконання наказу Господарського суду Закарпатської області від 17.05.2011 року № 14/77 про стягнення з боржника ОСОБА_1 «Цегельний завод» на користь ОСОБА_1 «Ніка-Газ» заборгованості в сумі 199954,45 грн.,1998,07 грн. відшкодування витрат по оплаті держмита та 169,45 грн. відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Закарпатської області склав акт опису і арешту майна від 17.05.2012 року, яким було описано та накладено арешт на майно ОСОБА_1 «Цегельний завод», зокрема, на вагонетки випалювальні 82 шт., вагонетки сушильні 17 шт., змішувачі двохвальні СМК-126 2 шт., бункера 2 шт., редуктор 1 шт. обладнання шамотного відділення, рельфери 3 шт.,

Водночас позивач у справі ПП «Вітана» стверджує, що зазначене майно належить йому, а не боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_1 «Цегельний завод», оскільки було придбане на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.2011 року № 13/11, передане згідно з відповідним актом прийому-передачі та перебуває на його балансі з березня 2011 року.

Також, як зазначено вище, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами факту приналежності йому на праві власності саме описаного за актом від 17.05.12 року обладнання, тобто суд встановлював хто є власником цього майна.

Однак при вирішенні справи суд першої інстанції не врахував наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Кодексу до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 цього Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 4 даного Кодексу передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Також відповідно до ч. 1 ст. 181 цього Кодексу учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, як розяснено в п. 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», судам при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не повязані зі спором про право на це майно.

Проте, як встановив суд, в даному випадку існує спір про право на зазначене вище майно, яке було описане і арештоване державним виконавцем, про що зазначено вище.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для закриття провадження у справі.

А згідно з ч. 1 ст. 203 цього Кодексу постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального справа, що призвело до неправильного вирішення справи, тому її слід скасувати і закрити провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. ст. 160, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Вітана» задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2014 року у справі № 2а-2564/12/0770 за позовом Приватного підприємства «Вітана» до Відділу державної виконавчої служби Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніка-Газ», про визнання протиправними дій та акту скасувати і закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_2

Ухвала складена в повному обсязі 19.12.2016 року