Справа № 127/25909/16-а
Суддя: Бойко В. М.
Дата ухвалення: 2016-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/974/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2016 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бойко В. М. розглянувши у скороченому провадженні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з вимогами визнати бездіяльність департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо перерахунку щорічної одноразової допомоги як учаснику бойових дій до 5 травня у розмірі, встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік - протиправною, зобовязати здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити 4730 гривень щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов мотивований тим, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ №006395 від 23.04.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій. В 2016 році позивачу була виплачена щорічна разова грошова допомога як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн., однак така допомога була виплачена в меншому розмірі, ніж передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Звернувшись до Департаменту соціальної політики з заявою з приводу недоотримання щорічної допомоги, 12.10.2016 року позивач отримав відповідь про те, що щорічна разова допомога до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік була призначена вірно і виплату було здійснено в повному обсязі.

Позивач вважає дії Департаменту соціальної політики такими що порушують чинне законодавство України та є неправомірними, просив позов задоволити.

На адресу суду надійшло заперечення відповідача в якому вказано, що нарахування та виплата позивачу допомоги була проведена у розмірі передбаченому Кабінетом Міністрів України, а саме, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року "Про розмір разової грошової допомоги», що виплачується в 2016 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що жодним чином не суперечить законодавству. Відповідно до пункту 8 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення « Бюджетного Кодексу України Кабінет Міністрів України має право встановлювати розміри соціальних виплат, не визначені законом, в абсолютних сумах у межах бюджетних призначень, встановлених за відповідними бюджетними програмами, до з врегулювання такого питання. Тобто, щорічна разова допомога до 5 травня як учаснику бойових дій позивачу за 2016 рік була виплачена з дотриманням норм закону в порядку та розмірах, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року "Про розмір разової грошової допомоги», що виплачується в 2016 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Також відповідач вважає, що позивачем пропущено строк на звернення до суду з даним позовом, в частині позовних вимог щодо визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій в межах строку понад 6 місяців до дня звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався, ще 05.05.2016р.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем обставини, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ №006395 від 23.04.2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій.

Як вбачається з матеріалів справи листом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради №Х-08-84168 від 12.10.2016 року позивачу повідомлено, що у 2016 році йому, як учаснику бойових дій, виплачено щорічну разову допомогу до 5 травня в розмірі 920,00 грн. відповідно до вимог діючого законодавства.

Згідно ст.19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. ст. 69, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», п. 26 якого встановлено, що норми і положення ст. ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету міністрів України від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» визначено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» проводиться до 5 травня учасникам бойових дій в розмірі 920 грн.

Ст.95 Конституції України встановлено, що будь-які загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються законом про Державний бюджет України.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні 25.01.2012 року № 3-рп/2012 саме Кабінет Міністрів України регулює порядок та розмір виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, Конституції та законів України.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини зокрема питання соціального захисту за рахунок Державного бюджету Украй бюджетного законодавства відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захист повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні 26.12.2011р. від №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою забезпечення інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч.1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Згідно ч.1 ст.23 Бюджетного Кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, про наявність підстав для відмови в задоволення позову, враховуючи встановлені судом факти, суд не вбачає неправомірних дій з боку відповідача, який діяв відповідно до норм чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 19 Конституції України, в якій зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому, суд погоджується з доводами відповідача, щодо того, що нарахування та виплата позивачу допомоги була проведена у розмірі передбаченому Постановою Кабінету міністрів України від 02.03.2016 року №141, що жодним чином не суперечить законодавству. Крім того, суд звертає увагу, що позивач до закінчення 2016 р. може реалізувати своє право на повторне звернення до відповідача з вимогою про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій.

Разом з тим суд критично оцінює заперечення відповідача, щодо пропуску позивачем строку на звернення до суду в частині вимог щодо визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги до 05 травня, як учаснику бойових дій в межах строку понад 6 місяців до дня звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався, ще 05.05.2016р., так як було вже вказано вище позивач до закінчення 2016 р. може реалізувати своє право на повторне звернення до відповідача з вимогою про стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій.

Враховуючи положення ст. 94 КАС України, якою визначено, що у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок державного бюджету України, суд вважає судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету.

Керуючись ст.,19 Конституції України ст. ст. 9, 11, 17, 71, 94, КАС України, ст. 4, 23 Бюджетного Кодексу України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволення позову ОСОБА_1 до департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок державного бюджету.

Постанова суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її отримання через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя: