Справа № 820/2655/16
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 р.Справа № 820/2655/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О,

в присутності:

представника позивача Колесник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. по справі № 820/2655/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НМУ "Електропівденмонтаж"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "НМУ "Електропівденмонтаж", звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 10.03.2016р. № (на сум грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями в розмірі 1 606 666 грн. та за штрафними санкціями 803 333 грн.) та податкового повідомлення-рішення від 10.03.2016р. №3 (на суму грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями в розмірі 1 785 184 грн. та за штрафними санкціями 892 592 грн.);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.03.2016р. № (на суму грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями в розмірі 1 606 666 грн. та за штрафними санкціями 803 333 грн.) та податкове повідомлення-рішення від 10.03.2016р. №3 (на суму грошового зобов'язання за податковими зобов'язаннями в розмірі 1785184 грн. та за штрафними санкціями 892592 грн.).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2016 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 10.03.2016 №, від 10.03.2016 №.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: п.1.3, 1.8 ст.1, п.п.7.7.1 п.7.7 ст. 7, п.10.2 ст. 10 Закону України "Про податок на додану вартість", п.19 ст.2, ст. 9 Бюджетного кодексу України, ст.10 Закону України "про державну податкову службу в Україні", що призвело до неправильного вирішення справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав до Харківського апеляційного адміністративного суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає вимоги відповідача безпідставними, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що прийнята відповідно до норм діючого законодавства.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином.

Позивач в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що судом першої інстанції було винесено законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "НМУ "Електропівденмонтаж" (далі - ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж") () зареєстровано як юридична особа 16.09.2016, перебуває на обліку в Східній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, є платником податку на додану вартість (т.1 а.с.229-233).

Відповідно до Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців від 27.04.2016, видами діяльності ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж" є інші будівельно - монтажні роботи; неспеціалізована оптова торгівля; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; установлення та монтаж машин і устаткування (т.1 а.с.229-232).

Також, ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж" має ліцензію від 21.10.2014, яка видана Державною архітектурно - будівельною інспекцією України, термін дії якої з 23.09.2014 до 23.09.2019 на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (т.3 а. с.26).

ГУ ДФС у Харківській області проведена планова виїзна перевірка ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.07.2013 по 31.12.2014 та валютного законодавства за період з 01.07.2013 по 31.12.2014.

За результатами планової виїзної перевірки складений акт від 09.02.2016 №40/20-40-22-03-08/04734213 (т.1 а.с.22-45), яким встановлено порушення ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж", зокрема, вимог: п. 139.1 ст. 139, п.п.138.1.1 п.138.1, п. 138.2 ст. 138 ПК України, в результаті чого занижено податок прибуток всього у сумі 1606666 грн., у т.ч. за 2014 рік - 1606666 грн.; п.198.3, п.198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість у загальній сумі 1785184 грн., у т.ч. за березень 2014 року у сумі 612596 грн., за квітень 2014 року у сумі 331814 грн., за травень 2014 року у сумі 384984 грн., за червень 2014 року у сумі 455790 грн.

Зазначений акт було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Харківській області (т.1 а.с.46-50).

Рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 09.03.2016 №1328/10/20-40-14-03-17, визнано висновки акту планової документальної виїзної перевірки ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж" від 09.02.2016 №40/20-40-22-03-08/04734213 такими, що відповідають чинному законодавству та залишено без змін, а заперечення платника податку - без задоволення (т.1 а.с.51-52).

За результатами висновків, викладених в акті перевірки, ГУ ДФС у Харківській області винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:

- від 10.03.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 2 677 776 грн., в т.ч. за основним платежем - 1785184 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 892592 грн. (т.1 а. с.21);

- від 10.03.2016 №, яким збільшено суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 2 409 999 грн., в т.ч. за основним платежем - 1 606 666 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 803 333 грн. (т.1 а. с.20).

Зазначені податкові повідомлення - рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 27.04.2016 №9677/6/99-99-11-01-01-25 залишено без змін податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області від 10.03.2016 №, № , а скаргу ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж - без задоволення (т.1 а.с.53-57).

Позивач заперечуючи законність вказаних податкових повідомлень рішень, звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, прийнято оскаржувані рішення за відсутності передбачених законом підстав та при невірному застосування норм законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, між позивачем (замовник) та ТОВ "Мірра - Торг" (підрядник), укладено декілька договорів підряду:

- від 30.04.2014 №310414 (т.1 а.с.82-83),

- від 30.04.2014 №300414 (т.1 а.с. 71-72).

Відповідно до п.п.1.1 вказаних договорів підряду - підрядник за дорученням замовника зобов'язується своїми силами і засобами на власний ризик виконувати роботи визначені розділом 2 даних договорів та у відповідності до умов вказаних договорів, а замовник зобов'язується прийняти виконанні роботи та оплатити їх вартість.

ТОВ "Мірра - Торг" має відповідну ліцензію від 20.12.2013, яка видана Державною архітектурно - будівельною інспекцією України, термін дії якої з 13.12.2013 до 13.12.2016 (т.3 а. с.8).

На виконання умов договору ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж" було отримано послуги з технічного переоснащення електромереж 0,4 (10); електромонтажні роботи, що підтверджується відповідними актами здачі приймання - робіт (надання послуг) від 30.05.2014 №16, №17, №18, розшифровками до актів (т.1 а.с.73-75,77-80, 84-94), а ТОВ "Мірра - Торг" виписані податкові накладні (т.1 а.с.76,81,95).

На підтвердження сплати придбаних робіт позивачем до матеріалів справи надано платіжні доручення, витяг з журналу обліку розрахунків з постачальниками та підрядниками (т. 1. а. с. 96-99, 100-102, 113-114).

Сума податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Мірра - Торг" включена до складу податкового кредиту та відображена в декларації з податку на додану вартість за травень 2014р., поданої до податкового органу.

Також встановлені обставини справи свідчать про те, що між позивачем (замовник) та ТОВ "Мелана" (підрядник), укладено декілька договорів підряду:

- від 26.05.2014 №2014/05-26 (т.1 а.с.128-129);

- від 27.05.2014 №2014/05-27 (т.1 а.с. 143-144).

Відповідно до п.п.1.1 вказаних договорів підряду - підрядник за дорученням замовника зобов'язується своїми силами і засобами на власний ризик виконувати роботи визначені розділом 2 даного договору та у відповідності до умов вказаних договору, а замовник зобов'язується прийняти виконанні роботи та оплатити їх вартість.

ТОВ "Мелана" має відповідну ліцензію від 30.04.2014, яка видана Державною архітектурно - будівельною інспекцією України, термін дії якої з 25.04.2014 до 25.04.2017 (т.1 а. с.126).

На виконання умов договорів ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж" було отримано послуги з технічного реконструкція електромереж 0,4 кВ, електромонтажні роботи, що підтверджується актами здачі приймання - робіт (надання послуг) від 30.06.2014 №19, №21, розшифровками до актів (т.1 а.с.130-136, 145-150), а ТОВ "Мелана" виписало податкові накладні (т.1 а.с.137,151).

Також встановлено, що між позивачем (замовник) та ТОВ "Мелана" (виконавець), укладено договір про виконання робіт від 23.05.2014 №2014/05-23 (т.1 а.с.138-140).

Згідно п.п.1.1 вказаного договору про виконання робіт - виконавець бере на себе зобов'язання виконувати роботи з технічного обслуговування, а саме: первинного програмування та параметризації електронних багатофункціональних приладів обліку електроенергії (далі - електролічильників), а саме: NP-06 TD xxx 3F; NP-06 NDxxx1F; МТХ хх 3R, МТХ хх 1А, а замовник - надати електролічильники для програмування і прийняти та оплатити ці роботи в термін та на умовах цього договору.

На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем до матеріалів справи надано акт виконаних робіт (т.1 а.с.141), податкова накладна (т.1 а.с.142)

На підтвердження сплати придбаних робіт за договорами підряду та договором виконання робіт позивачем до матеріалів справи надано платіжні доручення (т. 1. а. с. 152-157).

Сума податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ "Мелана" включена до складу податкового кредиту та відображена в декларації з податку на додану вартість за червень 2014р., поданої до податкового органу.

В ході розгляду справи судом також встановлено , що між позивачем (замовник) та ТОВ "ТЕОКОМ" (підрядник) укладено декілька договір підряду, а саме:

- від 04.03.2014 №1006 (т.1 а.с.183);

- від 04.03.2014 №1005 (т.1 а.с.196-197).

Згідно п.1.1 договорів підряду - підрядник за дорученням замовника зобов'язується своїми силами і засобами на власний ризик виконувати роботи визначені розділом 2 даного договору та у відповідності до умов вказаних договору, а замовник зобов'язується прийняти виконанні роботи та оплатити їх вартість.

ТОВ "ТЕОКОМ" має відповідну ліцензію від 24.01.2014, яка видана Державною архітектурно - будівельною інспекцією України, термін дії якої з 17.01.2014 до 17.01.2017 (т.1 а. с.172).

На підтвердження реальності виконання робіт та їх сплати, позивачем надані первинні документи: акти здачі - приймання робіт (надання послуг), розшифровка до актів , податкові накладні, платіжні доручення (т.1 а.с.184-195,198-211).

Також встановлено, що між позивачем (замовник) та ТОВ "ТЕОКОМ" (виконавець), укладено договір про виконання робіт від 03.03.2014 №140303 (т.1 а.с.176-178).

Згідно п.п.1.1 вказаного договору про виконання робіт - виконавець бере на себе зобов'язання виконувати роботи з технічного обслуговування, а саме: первинного програмування та параметризації електронних багатофункціональних приладів обліку електроенергії (далі - електролічильників), а саме: NP-06 TD xxx 3F; NP-06 NDxxx1F; МТХ хх 3R, МТХ хх 1А, а замовник - надати електролічильники для програмування і прийняти та оплатити ці роботи в термін та на умовах цього договору.

На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем до матеріалів справи надано акти здачі - приймання робіт (т.1 а.с.179,181), податкові накладні (т.1 а.с.180, 182).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (замовник) та ТОВ "ТЕОКОМ" (виконавець), укладено договір на технічне обслуговування і підтримку сайту від 05.03.2016 №1007. Згідно п.п.1.1 вказаного договору - замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконувати роботи по технічному обслуговуванню і підтримці сайту.

На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем до матеріалів справи надано акт надання послуг (т.1 а.с.213а), податкова накладна (т.1 а.с.213б).

На підтвердження сплати придбаних робіт за договорами підряду, договором виконання робіт, а також договором на технічне обслуговування і підтримку сайту позивачем до матеріалів справи надано платіжні доручення, витяг з журналу обліку розрахунків з постачальниками та підрядниками (т. 1. а. с. 214-218).

Позивачем відповідні суми ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ "ТЕОКОМ" були включені до складу податкового кредиту та відображені в декларації з податку на додану вартість, що підтверджують сплату позивачем податку на додану вартість за березень 2014 року, поданої до податкового органу.

Вищенаведені первинні документи, виписані ТОВ Мелана», ТОВ «МІРРА - ТОРГ», ТОВ «ТЕОКОМ» (податкові накладні ) за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, наявності недоліків (дефектів форми, змісту або походження), які б згідно з п. 201.1, п. 201.4, п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704), спричиняли втрату означеними видатковими накладними юридичного статусу первинних документів не вбачається.

Таким чином, ТОВ "Мелана", ТОВ "МІРРА - ТОРГ", ТОВ "ТЕОКОМ" - виконали свої зобов'язання за вказаними вище договорами, а ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж" прийняло роботи та послуги за цими договорами, які відображені у податковому та бухгалтерському обліку позивача.

Також в ході судового розгляду встановлено, що на час укладання та виконання зазначених вище договорів ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж" та його контрагенти ТОВ "Мелана", ТОВ "МІРРА - ТОРГ", ТОВ "ТЕОКОМ" були зареєстровані як юридичні особи та були платниками податку на додану вартість, що підтверджується відповідними свідоцтвами про реєстрацію платника ПДВ та витягами з Єдиного державногореєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців (т.1 а.с. 60-63, 125, 174-175,229-233).

Відповідно до п.44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п. 198.3. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Виходячи з вимог п.198.1. ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз чинного податкового законодавства вказує на те, що законодавець не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків (позивача) і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Склад валових витрат та порядок їх визначення ст.ст.138, 139 ПК України.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при обчисленні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п.138.1 ст. 138 ПК України - витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п.138.2 ст. 138 ПК України - витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Пунктом 138.8 ст. 138 ПК України встановлено, що собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загально - виробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України - не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідачем не надано доказів, що угоди, укладені між позивачем та ТОВ "Мелана", ТОВ "МІРРА - ТОРГ", ТОВ "ТЕОКОМ" визнані в установленому порядку недійсними.

Суд першої інстанції, аналізуючи вищезазначені положення нормативно-правових актів, дійшов вірного висновку про те, що необхідною умовою для включення понесених витрат на придбання товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат є наявність зв'язку товарів (робіт, послуг) з господарською діяльністю підприємства. Придбання таких товарів (робіт, послуг) повинно бути складовою частиною діяльності особи, що направлена на отримання доходу.

Як вже зазначалося вище, ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж" згідно Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців визнано видами діяльності: інші будівельно - монтажні роботи; неспеціалізована оптова торгівля; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; установлення та монтаж машин і устаткування (т.1 а.с.229-232).

Подані позивачем документи підтверджують реальність господарських операцій у спірних правовідносинах, а понесені позивачем - ТОВ "НМУ "Електропівденмонтаж" витрати у спірних правовідносинах шляхом вибуття коштів з власності даного суб'єкта господарювання (в оплату вартості виконаних робіт та наданих послуг) свідчить про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Колегія суддів вважає безпідставним доводи апеляційної скарги щодо не доведення позивачем використання отриманих робіт та послуг саме для ведення власної господарської діяльності, оскільки як встановлено судовим розглядом, придбання позивачем робіт та послуг у контрагентів ТОВ "Мелана", ТОВ "МІРРА - ТОРГ", ТОВ "ТЕОКОМ" було необхідно для здійснення господарської діяльності, а саме: ремонт та перевірка засобів вимірювання, монтаж і ремонт трансформаторів всіх напруг, тощо, шляхом укладення договорів підряду, що підтверджується наявними в матеріалах справи договорами субпідряду з контрагентами - покупцями, актами прийманнями виконаних робіт, проектами виконання робіт, довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, тощо (т.2 а. с. 30-218)

Зазначена закупівля робіт та послуг у контрагентів безпосередньо пов'язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки придбані товари забезпечують умови здійснення будівельно - монтажних робіт для контрагентів - покупців, що направлено на отримання доходу.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на неможливість вважати доказом надання послуг позивачу від контрагентів акти виконаних робіт через відсутність у цих актах повної інформації про місце складання колегія суддів вважає помилковим, оскільки відсутність окремих відомостей в цих документах не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платників податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

При цьому, як в акті перевірки так і в поданій апеляційній скарзі відсутня будь-яка конкретизація допущених позивачем порушень при складанні актів виконаних робіт.

Жодних доказів наявності між позивачем та контрагентами позивача, взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, матеріали справи не містять. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

З огляду на викладене, судом першої інстанції із дослідженням первинних документів надано належну оцінку необґрунтованим доводам податкового органу про відсутність реальності господарських операцій з ТОВ "Мелана", ТОВ "МІРРА - ТОРГ", ТОВ "ТЕОКОМ" та вірно зроблено висновок про безпідставність нарахування позивачу грошових зобов'язань по податку на додану вартість та податку на прибуток згідно оспорюваних рішень.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. по справі № 820/2655/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.
Повний текст ухвали виготовлений 26.12.2016 р.