Справа № 359/7066/16-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2016-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 грудня 2016 року м. Київ К/800/34590/16

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Київській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі за позовом Бориспільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця з України,

в с т а н о в и л а :

Бориспільський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просив примусово видворити з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2016 року видворено з України в примусовому порядку громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року скасовано постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2016 року та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

За приписами частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов'язкові обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Оскільки обов'язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення, то у суду не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення та ухиленні цієї особи від виконання рішення про примусове поверненні або наявність підстав вважати, що така особа ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення.

Зважаючи на те, що відносно відповідача не приймалося рішення про примусове видворення, то не можна стверджувати про ухилення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 від виїзду з України, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про примусове видворення зазначеної особи за межі України.

Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Київській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі за позовом Бориспільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення іноземця з України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко