Справа № 804/15620/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2016 рокусправа № 804/15620/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Національного Банку України

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року у справі №804/15620/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів до Національного банку України, треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Акцент-Банк про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити певні дії, скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

11 листопада 2016 року публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просило:

- визнати протиправними дії Національного банку України по непідтвердженню можливості здійснення операцій Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів по оплаті 3129117,30грн. за контрактом №181214 від 18.12.2014 року; 10390695,82грн. за контрактом №130515SN від 13.05.2015 року, 10390695,82грн. за контрактом №060515SN від 06.05.2015 року;

- скасувати рішення Національного банку України №25-03001/77115 від 19.10.2015 року в частині непідтвердження можливості здійснення операцій Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів по оплаті 3129117,30грн. за контрактом №181214 від 18.12.2014 року; 10390695,82грн. за контрактом №130515SN від 13.05.2015 року, 10390695,82грн. за контрактом №060515SN від 06.05.2015 року;

- зобовязати Національний банк України (01601, Київ, вул. Інститутська, 9) направити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк Приватбанк (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) повідомлення про підтвердження операцій Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів (53200, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310) по оплаті 3129117,30грн. за контрактом №181214 від 18.12.2014 року; 10390695,82грн. за контрактом №130515SN від 13.05.2015 року;

- зобовязати Національний банк України (01601, Київ, вул. Інститутська, 9) направити Публічному акціонерному товариству Акцент-Банк (49074, м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11, МФО 307770, ) повідомлення про підтвердження операцій Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів (53200, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310) по перерахуванню 10390695,82грн. за контрактом №060515SN від 06.05.2015 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що в рамках зовнішньоекономічного договору № 132197_ГО від 19.04.2006 року позивач направив до ПАТ КБ Приватбанк для виконання платіжні доручення від 03.10.2015 року №8873, №8872, №8874 на перерахування компанії Stalmag Sp. z.o.o Польща грошових коштів за поставлений товар, проте, згідно витягу з оскаржуваного електронного повідомлення №25-03001/77115 від 19.10.2015 року Національний банк України повідомив про непідтвердження заяви клієнтів на купівлю та перерахування іноземної валюти за імпортними операціями по реєстру. Оскаржувані дії та рішення є протиправними, оскільки є необґрунтованими, не відповідають нормативним актам, фактично є втручанням в господарську діяльність підприємства, такими діями унеможливлено розрахунок ПАТ НЗФ із своїм основним постачальником за продукцію, яка вже фактично поставлена та використовується позивачем у виробничому процесі. Позивач та обслуговуючий банк виконали всі вимоги діючого законодавства щодо повідомлення НБУ про заплановані операції з оплати на адресу компанії Stalmag Sp. z.o.o Польща, в тому числі було сформовано та направлено в НБУ реєстр вказаних операцій та копії документів, які є підставою для здійснення цих операцій.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправним та скасовано рішення Національного банку України №25-03001/77115 від 19.10.2015 року в частині непідтвердження можливості здійснення операцій Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів по оплаті 3129117,30грн. за контрактом №181214 від 18.12.2014 року; 10390695,82грн. за контрактом №130515SN від 13.05.2015 року, 10390695,82грн. за контрактом №060515SN від 06.05.2015 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Національним банком, з метою реалізації своєї компетенції, визначеної нормами Конституції України, Закону про Національний банк, Закону №679-XIV, Декрету Кабінету ОСОБА_2 України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, на підставі Постанов КМУ, встановлено, що наявність відповідного підтвердження операції з боку Національного банку є необхідною умовою, обовязковим елементом, зокрема, встановленого порядку перерахування коштів у гривнях на користь нерезидентів. Відсутність такого підтвердження є підставою відмови в проведенні такої операції. В свою чергу, ані Постановою №581, ані іншим законодавством України не встановлено, що Національний банк має вказувати причини не підтвердження можливості здійснення операції клієнтів уповноважених банків, зокрема, з перерахування коштів на користь нерезидентів. Вищевказані норми дають Національному банку певну свободу розсуду, тобто коли Національний банк може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим у конкретних обставинах. Таким чином, згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_2 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 11.03.1980 року на 316 нараді, має місце наявність у Національного банку дискреційних повноважень під час прийняття рішення про не підтвердження здійснення операцій.

Від позивача на адресу суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких він посилаючись на доводи адміністративного позову просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу НБУ без задоволення. В судовому засіданні представник позивача завою заперечення підтримав, просив суд залишити в силі постанову Дніпропетровського окружного суду від 20 квітня 2016 року.

Дослідивши обставини справи та перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем (покупець) та компанією Stalmag Sp. z.o.o, Польща (продавець) були укладені контракти:

- №181214 від 18.12.2014 року, згідно умов якого продавець зобовязується продати, а покупець прийняти та оплатити вогнеупори переклазові П91 на умовах, в кількості та строки, які зазначені в специфікаціях до цього договору. Відповідно пункту 3 загальна вартість контакту визначається сумою специфікацій, проте не більше 14000000 доларів США. До договору купівлі-продажу №181214 від 18.12.2014 року було укладено Специфікацію №1 та Специфікацію №2 на поставку вогнеупорів переклазових П91, умови поставки DAP станція Нікополь, Придніпровської з/д, Україна, загальна вартість по Специфікації №1 складає 53860 дол. США по Специфікації №2 складає 591581,85 дол. США;

- №130515SN від 13.05.2015 року, згідно умов якого з метою здійснення господарської діяльності продавець продає, а покупець купує продукцію на умовах, в кількості та строки, які зазначені в специфікаціях до цього договору. Відповідно пункту 2.2 загальна вартість контакту визначається сумою специфікацій, проте не більше 14000000 доларів США. До договору купівлі-продажу №130515SN від 13.05.2015 року було укладено Специфікацію №1 на поставку австралійської марганцевої руди крупної фракції 63-75 мм., кількість 30000 метричних тон, умови поставки СРТ ж/д станція порту відгрузки (порт України), ціна 334 дол. США за 1 метричну тону, загальна вартість складає 11022000 дол. США;

- №060515SN від 06.05.2015 року, згідно умов якого з метою здійснення господарської діяльності продавець продає, а покупець купує продукцію на умовах, в кількості та строки, які зазначені в специфікаціях до цього договору. Відповідно пункту 2.2 загальна вартість контакту визначається сумою специфікацій, проте не більше 14000000 доларів США. До договору купівлі-продажу №060515SN від 06.05.2015 року було укладено Специфікацію №1 на поставку австралійської марганцевої руди крупної фракції 63-75 мм., кількість 30000 метричних тон, умови поставки СРТ ж/д станція порту відгрузки (порт України), ціна 334 дол. США за 1 метричну тону, загальна вартість складає 11022000 дол. США. Згідно додатку №1 змінено пункти №№4, 6, 8 специфікації №1, згідно змін встановлено кількість 28690,06 метричних тон, ціну 317,50 дол. США за 1 метричну тону, вартість поставленої продукції 10020003,46 дол. США;

Для митного оформлення товару ПАТ НЗФ подало наступні вантажні митні декларації:

- №110090000/2015/006121 від 27.08.2015р. (відправник IMMCO (Industrial Minerals & Metals) Limited), в режимі ІМ 40 АА, в графі 31 якої наведено опис товару, а саме: цегла вогнетривка з вмістом більш як 50% МАС. MgO, вогнеупори переклазові П91 у вигляді цеглин. ГОСТ 4689-94, за декларацією позивачем було подано документи щодо митного оформлення вантажу на суму 71425 грн. (графа 22), вага нетто 125000 кг (графа 38);

- №110090000/2015/006574 від 11.09.2015р. (відправник IMMCO (Industrial Minerals & Metals) Limited), в режимі ІМ 40 АА, в графі 31 якої наведено опис товару, а саме: цегла вогнетривка з вмістом більш як 50% МАС. MgO, вогнеупори переклазові П91 у вигляді цеглин. ГОСТ 4689-94, за декларацією позивачем було подано документи щодо митного оформлення вантажу на суму 71995,82 грн. (графа 22), вага нетто 125998,98 кг (графа 38);

- №110090000/2015/006597 від 12.09.2015р. (відправник Pilbara Trading Limited/Consolida Ted Minerals), в режимі ІМ 40 ДР, в графі 31 якої наведено опис товару, а саме: австралійська марганцева руда кускова MN51.52% Р.0.024% фракція: 6.3 75 мм. волога 5.19%, за декларацією позивачем було подано документи щодо митного оформлення вантажу на суму 476250 грн. (графа 22), вага нетто 1500000 кг (графа 38);

- №110090000/2015/006596 від 12.09.2015р. (відправник Pilbara Trading Limited/Consolida Ted Minerals), в режимі ІМ 40 ДР, в графі 31 якої наведено опис товару, а саме: австралійська марганцева руда кускова MN51.52% Р.0.024% фракція: 6.3 75 мм волога 5.19%, за декларацією позивачем було подано документи щодо митного оформлення вантажу на суму 1428750 грн. (графа 22), вага нетто 4500000 кг (графа 38).

13 жовтня 2015 року ПАТ НЗФ було подано до ПАТ КБ Приватбанк платіжні доручення з метою здійснення перерахування грошових коштів за поставлену продукцію на адресу продавця компанії Stalmag Sp. z.o.o, Польща, а саме платіжні доручення від 13.10.2015 року:

- №8873 на суму 3129117,30грн.;

- №8872 на суму 10390695,82грн.;

- №8874 на суму 10390695,82грн.

19 жовтня 2015 року позивач отримав вказані платіжні доручення без виконання, копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно електронного повідомлення №25-03001/77115 від 19.10.2015 року Національним банком України не підтверджені заяви ПАТ НЗФ на купівлю та перерахування іноземної валюти за імпортними операціями по реєстру Інформація про намір купівлі та/або перерахування безготівкової валюти в розрізі субєктів за 13.10.2015 року ПАТ НЗФ на суму 3129117,30грн.; на суму 10390695,82грн.; на суму 10390695,82грн.

Правомірність та обґрунтованість рішення НБУ щодо не підтвердження заяв ПАТ НЗФ на купівлю та перерахування іноземної валюти за імпортними операціями по реєстру Інформація про намір купівлі та/або перерахування безготівкової валюти в розрізі субєктів за 13.10.2015 року ПАТ НЗФ на суму 3129117,30грн.; на суму 10390695,82грн. є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не наведено підтвердження або обґрунтування доводів щодо наявності недобросовісної практики позивача відносно проведення валютних операцій, на недопущення якої були направлені оскаржувані дії та рішення. Доводи відповідача щодо наявності у Національного банку такої свободи розсуду при застосуванні адміністративного методу банківського регулювання в формі заборони або обмеження вчинення банківськими установами певних дій, що повністю виключає необхідність визначення ним причин не підтвердження можливості здійснення операції клієнтів уповноважених банків, суд першої інстанції вважав необґрунтованими, оскільки будь-яка дія або рішення субєкта вданих повноважень мають бути обґрунтованими, тобто вчиненими/прийнятими з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 Декрету Кабінету ОСОБА_2 України «Про систему валютного контролю і валютного регулювання» від 19 лютого 1993 року № 15-93 у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту використовуються як засіб платежу іноземна валюта та грошова одиниця України - гривня. Такі розрахунки здійснюються лише через уповноважені банки в порядку, установленому Національним банком України.

Згідно з п. 1 глави 1 розділу II Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 10 серпня 2015 року №281, клієнти-резиденти мають право купити, обміняти іноземну валюту з метою здійснення розрахунків з нерезидентами за торговельними операціями (крім випадку, передбаченого пунктом 2 цієї глави) на підставі таких документів: заяви про купівлю іноземної валюти; договору з нерезидентом, оформленого відповідно до вимог законодавства України; акта (здавання-приймання тощо) або іншого документа, який свідчить про надання послуг, виконання робіт, імпорт прав інтелектуальної власності, якщо оплачуються отримані послуги (права), виконані роботи; документів, що передбачені для документарної форми розрахунків (акредитив, інкасо), вексельної форми розрахунків (вексель, яким резидент-імпортер оформив заборгованість перед нерезидентом за договором), якщо договір передбачає такі форми розрахунків.

Купівля, обмін іноземної валюти з метою проведення розрахунків з нерезидентом за поставлені в Україну товари (які відповідно до законодавства підлягають митному оформленню) здійснюються суб'єктом ринку за наявності в реєстрах митних декларацій інформації про ввезення та випуск у вільний обіг на митній території України товарів за відповідним зовнішньоекономічним договором клієнта-резидента.

Відповідно до пп. 18 п. 6 Постанови Правління Національного банку України від 03 вересня 2015 року № 581 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» з метою недопущення недобросовісної практики проведення валютних операцій уповноважені банки формують реєстр операцій за дорученнями клієнтів із купівлі іноземної валюти / перерахування за межі України іноземної валюти / перерахування коштів у гривнях на користь нерезидентів через кореспондентські рахунки банків-нерезидентів у гривнях, відкриті в уповноважених банках / перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидентів через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав (далі - реєстр), та подають його до Національного банку України в день отримання від клієнта заяви про купівлю іноземної валюти / платіжного доручення.

Якщо сума заяви про купівлю іноземної валюти / платіжного доручення на перерахування за межі України іноземної валюти / платіжного доручення на перерахування коштів у гривнях на користь нерезидента через кореспондентський рахунок банку-нерезидента/платіжного доручення на перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидента через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав, у гривнях дорівнює або більше еквівалента 50000 доларів США на дату заяви / платіжного доручення, то уповноважений банк разом із реєстром подає копії документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення цих операцій. Інформація за заявами про купівлю іноземної валюти / платіжними дорученнями на перерахування коштів у гривнях на користь нерезидента через кореспондентський рахунок банку-нерезидента в гривнях / платіжними дорученнями на перерахування коштів, що здійснюється на користь нерезидента через філії уповноважених банків, відкриті на території інших держав, у яких сума менша, ніж зазначена, надається в реєстрі в узагальненому вигляді. Інформація за платіжними дорученнями в іноземній валюті на переказ коштів за межі України, у яких сума менша, ніж зазначена, до реєстру не надається.

Уповноваженим банкам забороняється проводити операцію клієнта в разі отримання від Національного банку України повідомлення про непідтвердження можливості її здійснення. Підтверджені операції можуть бути виконані не раніше четвертого операційного дня з дня подання уповноваженим банком інформації про ці операції в реєстрі.

З метою запобігання непродуктивному відпливу капіталу за кордон Національний банк України має право запитувати й отримувати від уповноваженого банку копії додаткових документів, необхідних для з'ясування обставин щодо конкретної операції, інформація про яку була подана у відповідному реєстрі. У цьому разі уповноважений банк не може здійснювати таку операцію до моменту отримання окремого підтвердження Національного банку України.

Пакет документів, що подаються до Національного банку України для підтвердження можливості здійснення відповідних операцій, має додатково містити:

- за операціями з імпорту товарів - відповідний акт цінової експертизи (погодження) у випадках, передбачених постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 2003 року №597 Про переказування коштів у національній та іноземній валюті на користь нерезидентів за деякими операціями, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2004 року за №159/8758 (зі змінами);

- за операцією з купівлі та/або перерахування за кордон коштів в іноземній валюті, отриманих від продажу іноземним інвестором на фондовій біржі боргових цінних паперів (крім державних облігацій України), - довідку Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку про відсутність підстав для включення емітента таких цінних паперів до переліку емітентів, що мають ознаки фіктивності, та ознак маніпулювання цінами під час здійснення відповідних операцій з такими цінними паперами;

- за операцією з купівлі та/або перерахування за кордон коштів в іноземній валюті, отриманих від продажу іноземним інвестором на фондовій біржі державних облігацій України, - документальне підтвердження, що свідчить про те, що купівля цих цінних паперів здійснювалася виключно за рахунок коштів, отриманих іноземним інвестором від продажу іноземної валюти за гривні, та/або коштів, отриманих іноземним інвестором за операціями з продажу державних облігацій України, виплати за ними доходу та їх погашення (копії відповідних договорів, довідок/виписок уповноважених банків, депозитарних установ тощо). Вимога цього абзацу не поширюється на випадки продажу іноземним інвестором державних облігацій України, що були придбані ним до 3 березня 2015 року включно.

Уповноваженим банкам забороняється проводити операцію клієнта в разі отримання від Національного банку України повідомлення про не підтвердження можливості її здійснення. Підтверджені операції можуть бути виконані не раніше четвертого операційного дня з дня подання уповноваженим банком інформації про ці операції в реєстрі.

Не потребує включення до реєстру для подання до Національного банку України інформація про переказ коштів, що здійснюється виключно за рахунок іноземної валюти, купленої з дотриманням вимог цього підпункту.

Операція клієнта, інформація про яку була включена банком до реєстру, що був поданий до Національного банку України, та для здійснення якої планувалася купівля іноземної валюти, може бути виконана клієнтом за рахунок власних (некуплених) коштів в іноземній валюті (у межах погодженої суми купівлі) без повторного включення інформації про переказ цих коштів до реєстру (за умови, що за операцією клієнта не було отримано від Національного банку України повідомлення про не підтвердження можливості її здійснення).

Вимоги цього підпункту не поширюються на купівлю та/або перерахування іноземної валюти з метою здійснення авансових платежів (попередньої оплати) в іноземній валюті за імпорт товару. Порядок підтвердження можливості проведення таких операцій визначається постановою Правління Національного банку України від 23 лютого 2015 року №124 Про особливості здійснення деяких валютних операцій;

Отже, виходячи з аналізу зазначених норм права рішення про не підтвердження можливості здійснення відповідної операції приймається Національним банком України лише внаслідок виявлення операцій, що містять ознаки недобросовісності.

Проте, відповідачем не наведено обставин, які є підставами для наявності сумніву щодо добросовісності операцій, що здійснювались позивачем.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст.228 ЦК України, в редакції яка діяла на час укладення спірного договору, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Отже, вказаною нормою права визначено обєктивну сторону нікчемного правочину, тобто визначено ознаки, за наявності яких укладений правочин можливо кваліфікувати як нікчемний.

Крім цього, для кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України та застосування відповідних наслідків, необхідною та обовязковою умовою є наявність умислу у формі вини, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін.

Відповідно до ч. 2 ст.. 19 Конституцій України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що Національний банк України, як субєкт владних повноважень, зобовязаний в своєму рішення навести мотиви та підстави з яких він виходив при його прийняття та зобовязаний відповідним чином обґрунтовувати свої рішення дії або бездіяльність. В свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи відповідача стосовно того, що НБУ не має зобовязань щодо обґрунтування прийнятих ним рішень з огляду на те, що він діяв на виконання власних повноважень у відповідності до Конституції України та в інтересах суспільства, суд зазначає, що діяльність субєкта владних повноважень в правовому полі та в інтересах суспільства не позбавляє його обовязку дотримуватись вимог Закону щодо обґрунтованості та вмотивованості прийнятого ним рішення.

Судом першої інстанції встановлено та відповідачем не спростовано, що ПАТ НЗФ та обслуговуючий банк виконали всі вимоги законодавства щодо повідомлення НБУ про заплановані операції з оплати на адресу компанії Stalmag Sp. z.o.o (Польща) в сумі 3 129 117,30грн. за контрактом №181214 від 18.12.2014; в сумі 10 390 695,82 грн. за контрактом № 130515SN від 13.05.2015, в сумі 10 390 695,82 грн. за контрактом № 060515SN від 06.05.2015 було сформовано та направлено в НБУ реєстр вказаних операцій та копії документів (у сканованому вигляді), які є підставою для здійснення цих операцій, а саме:

- платіжне доручення № 8873 на суму 3 129 117,30грн. - оплата за вогнетриви периклазові на користь Stalmag Sp. z.o.o. по контракту № 181214 від 18.12.2014; контракт № 181214 від 18.12.2014; Специфікація № 2 до нього; рахунок (інвойс) №ІМSМ-2/15/S від 17.08.2015; рахунок (інвойс) №ІМSМ-2/15/S-2 від 25.08.2015; довідка з податкової про відсутність заборгованості перед бюджетом від 22.09.2015;

- платіжне доручення № 8872 на суму 10 390 695,82грн. - оплата за марганцеву руду на користь Stalmag Sp. z.o.o. по контракту №130515SN від 13.05.2015; контракт №130515SN від 13.05.2015; Додаток № 1 від 08.06.2015; рахунок (інвойс) №130515SN-КY-1 від 11.08.2015; рахунок (інвойс) №130515SN-КY-2 від 12.08.2015; довідка з податкової про відсутність заборгованості перед бюджетом від 22.09.2015;

- платіжне доручення № 8874 на суму 10 390 695,82грн. - оплата за марганцеву руду на користь Stalmag Sp. z.o.o. по контракту №060515SN від 06.05.2015; контракт №060515SN від 06.05.2015; додаток № 1 до нього від 08.06.2015; рахунок (інвойс) №060515SN-КY-4 від 12.08.2015; рахунок (інвойс) №060515SN-КY-5 від 12.08.2015; рахунок (інвойс) №060515SN-КY-6 від 13.08.2015; довідка з податкової про відсутність заборгованості перед бюджетом від 22.09.2015р.

Також судом встановлено, що жодних запитів щодо надання додаткових документів відповідачем не заявлялось, як і не заперечувалось проти позову відсутністю будь-яких документів, або їх якістю.

Згідно наданих НБУ документів, розпорядження про створення комісії від 29.09.2015 року, Витягу з протоколу від 16.10.2015 року №9 на засіданні комісії за участю затвердженого складу комісії було розглянуто проблемні питання щодо операцій уповноважених банків, включених до реєстру «Інформація про намір купівлі та/або перерахування безготівкової валюти в розрізі субєктів» на 13.10.2015 року. За наслідками засідання комісією вирішено: Інформацію, яка обговорювалась на засіданні Комісії, взяти до відмова та за результатами обговорення підтримати пропозиції Департаменту фінансового моніторингу щодо не підтвердження відповідних заявок банків за Реєстром від 13.10.2015 року, які в повному обсязі розглянуто на засіданні Комісії.

З поданих НБУ документів не вбачається, що саме стало підставою для не підтвердження відповідних заявок банків по Реєстрам від 13.10.2016 року по ПАТ «НЗФ», доказів на підтвердження існування визначених Законом обставин для не підтвердження заявок банків за Реєстром від 13.10.2015 р. по ПАТ «НЗФ» заявником не надано.

Отже, відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.71 КАС України покладено обовязок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено того, що сторонами укладено угоду не з метою реального настання правових наслідків, а з метою порушення публічного порядку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем та виконуючими банками були виконано вимоги Закону щодо повідомлення НБУ про заплановані операції. Ознак які б свідчили про недобросовісність операції судом не встановлено, відтак у відповідача були відсутні підстави для застосування наслідків у вигляді не підтвердження валютних операції ТОВ «НФЗ».

За викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновків, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнятою із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, відтак постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу НБУ без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Національного банку України залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2016 року у справі №804/16520/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів у відповідності до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко