Справа № 804/10793/15
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2016-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліфом" про стягнення заборгованості, -
На підтвердження позовних вимог позивачем в якості доказів надані копії наступних документів: Довідку з ЄДРПОУ Товариства з обмеженою відповідальністю Поліфом; довідку-розрахунок заборгованості, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи в УПФУ в Баглійському районі м.Дніпродзержинська, розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, копія виписки про державну реєстрацію управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська, докази направлення та отримання відповідачем ОСОБА_2, картку особового рахунку (а.с. 8-18).
Ухвалою суду від 21 серпня 2015 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання сторони не зявились, належним чином були повідомленні про час, дату та місце розгляду справи.
Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив позов задовольнити.
Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив.
Згідно з ч.4, 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлені ОСОБА_2 фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначені відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пункту а, б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за травень липень 2015 року.
Станом на день розгляду справи заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за травень липень 2015 року відповідачем не сплачена.
Станом на день розгляду справи заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до п. б-з ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за травень липень 2015 року відповідачем не сплачена.
Відповідно до ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року (вступив в дію з 01.01.1992 року) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах з шкідливими і тяжкими умовами праці по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України за результати атестації робочих місць.
Категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, визначені ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.
Зокрема, відповідно до п. аст. 13 передбачається, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів Україні і за результатами атестації робочих місць; а відповідно до п. б п. 2 ст. 13 право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими та важкими умовами праці, передбачених списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць.
Ст. 1, п. 1 ст. 2 та п. 1 ст. 4 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування від 26.06.1997р. № 400 (у подальшому Закон № 400) передбачено покриття витрат на відшкодування і доставку пільгових пенсій та встановлено, зокрема, що субєкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності є платниками збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування; обєктом оподаткування є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. а, б-зст. 13 Закону України Про пенсійне забезпеченнядо досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення(чоловіки 60 років, жінки 55 років) за ставкою збору 100 відсотків від вказаних витрат. Ст. 3 вказаного Закону передбачено, що збір на обовязкове державне пенсійне страхування сплачується до Пенсійного фонду України у порядку, визначеному законодавством України.
З 01.04.2004р. набрав чинності Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннявід 09.07.2003р. № 1058-ІV (у подальшому Закон № 1058), пунктом 2 Прикінцевих положень якого передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Таким чином, субєкти підприємницької діяльності зобовязані відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених їх працівникам відповідно до п. ата п. б - з ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.
Відповідно до частини 2 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
На підтвердження правової позиції суду слід навести висновки Верховного Суду України щодо правильного застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії.
У відповідності до положень ч.1 ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Так, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 13.02.2012 року №21-11а12, визначено, що підприємства та організації здійснюють покриття фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. б ст.13 Закону України №1788-ХІІ, оскільки з лютого 2000 року Законом України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування від 26.06.1997 року №400/97-ВР (далі Закон №400/97-ВР) зазначені витрати визначені як обєкт оподаткування збором на обовязкове державне пенсійне забезпечення до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону №1788-ХІІ (абз.4 п.1 ст.2 Закону №400/97-ВР) зі ставкою збору у розмірі 100 відсотків від обєкта оподаткування.
Крім того, за змістом постанови Верховного Суду України від 25 вересня 2012 року №21-293а12, із набранням чинності Законом №1058-IV (з 1 січня 2004 року) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі пункту а ч.1 ст.13 Закону №1788-XII особам, які були зайняті на роботах за списком №1, покриваються підприємствами та організаціями. Обовязок підприємств та організацій з відшкодування понесених ПФУ після 1 січня 2004 року витрат на виплату і доставку зазначених пенсій не повязаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу. Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону №1788-XII.
Також постановою Верховного Суду України від 25.11.2014 року, №21-519а14, комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа №21-183а13).
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно із ст. 23 Закону № 1058-1V спори, що виникають з правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду України та у судовому порядку.
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійсненні позивачем, з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Поліфом про стягнення заборгованості задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1