Справа № 823/1640/16
Суддя: А.В. Каліновська
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року справа № 823/1640/16

м. Черкаси

12 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Каліновської А.В.,

при секретарі Баклаженко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство ОСОБА_1, про визнання рішень протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з вищезазначеним адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними відмови Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в наданні дозволу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про надати їм дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони 13.01.2016 звернулись до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області із заявами про надання їм дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області. За результатами розгляду поданих заяв, відповідач листами від 12.02.2016 №1072/6-16, №1073/6-16, №1074/6-16, №1075/6-16 відмовив у їх задоволенні, які були оскаржені до Черкаського окружного адміністративного суду та постановами у справах №823/219/16, №823/220/16, №823/221/16, №823/222/16 визнано протиправними вищевказані відмови Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в наданні дозволів позивачам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області та зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяви позивачів про надання їм дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області. Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянувши вищезгадані заяви позивачів повторно відмовило у наданні їм дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області. Вказані відмови від 11.08.2016 №6891/6-16, №6889/6-16, №6887/6-16, №6890/6-16 обґрунтовані тим, що земельна ділянка загальною площею 10,4138 га, яка перебуває в оренді фермерського господарства ОСОБА_1 передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак позивачі просять надати їм дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства, що виключає можливість надання позивачам відповідного дозволу. На думку позивачів, відповідач протиправно відмовив їм в наданні відповідних дозволів, оскільки вищезгадані відмови надані відповідачем з підстави, яка не передбачена ст. 118 Земельного кодексу України.

Позивачі просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності.

Відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечення на позов не надав.

Частиною 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи, що відповідач не надано суду доказів поважності причин неприбуття в судове засідання, розгляд справи проводився за його відсутності, на підставі наявних матеріалів справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з'явилась, явку свого представника не забезпечила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 1 статті 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд встановив, що в січні 2016 року позивачі звернулись до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявами про надання їм дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,49 га (кожному) у власність для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Вільховецької сільської ради Звенигородського району Черкаської області.

Листами від 12.02.2016 №1072/6-16, №1073/6-16, №1074/6-16, №1075/6-16 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повідомило позивачів, що подані заяви та документи не відповідають статям 118, 121 Земельного кодексу України, що унеможливлює вирішення порушеного питання.

Постановами Черкаського окружного адміністративного суду у справах №823/219/16, №823/220/16, №823/221/16, №823/222/16 за позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство ОСОБА_1, про визнання рішень протиправними та зобовязання вчинити певні дії визнано протиправними вищезгадані відмови Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 12.02.2016 №1072/6-16, №1073/6-16, №1074/6-16, №1075/6-16 в наданні дозволів позивачам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області та зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяви позивачів про надання їм дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області. Вказані постанови Черкаського окружного адміністративного суду набрали законної сили (№823/219/16 07.06.2016, №823/220/16 10.05.2016, №823/221/16 07.06.2016, №823/222/16 07.06.2016).

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно на виконання вказаних постанов Черкаського окружного адміністративного суду розглянувши вищезгадані заяви позивачів повторно відмовило позивача у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області (листи від 11.08.2016 №6891/6-16, №6889/6-16, №6887/6-16, №6890/6-16) у звязку з тим, що земельна ділянка загальною площею 10,4138 га, яка перебуває в оренді Фермерського господарства ОСОБА_1 передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак позивачі просять надати їм дозволи на розробку проектів землеустрою - для ведення фермерського господарства, що виключає можливість надання позивачам відповідного дозволу.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що земельні відносини регулюються Конституцією України 28 червня 1996 року, Земельним кодексом України № 2768-III від 25 жовтня 2001 року (далі ЗК України), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Громадянам для ведення фермерського господарства передаються у власність та надаються у користування землі, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення (пункт а частини 3 статті 22 ЗК України).

Частиною 1 статті 116 ЗК України, зокрема, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону, а згідно частини 2 вказаної статті набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до статті 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Згідно статті 32 ЗК України громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

Таке ж положення закріплене в частині 5 статті 7 Закону України Про фермерське господарство.

Частинами 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених вище норм ЗК України слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Як слідує із положень частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, така підстава для відмови у наданні позивачам дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю), що наведена у листах відповідача від 11.08.2016 №6891/6-16, №6889/6-16, №6887/6-16, №6890/6-16 - не передбачена.

Конституцією України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); право власності на землю гарантується, воно набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (частина друга статті 14).

В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відмови Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 дозволів розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області, які викладені у листах від 11.08.2016 №6891/6-16, №6889/6-16, №6887/6-16, №6890/6-16 - є протиправними, оскільки надані з підстави, які не передбачені земельним законодавством України.

Щодо позовної вимоги позивачів зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області, то суд зазначає що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) - відноситься до виключних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Однак суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства згідно з положеннями частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Пунктом 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_6 Європи №R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_6 Європи від 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Повноваження відповідача щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за своєю правовою природою є дискреційними.

Водночас, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Також, у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 ОСОБА_5 Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Крім того, необхідно звернути увагу, що ч. 11 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

З урахуванням тієї обставини, що позивачі вже звертались до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області з із заявою щодо надання їм дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) та отримували відмови, суд вважає за необхідне обрати належний та правильний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов'язання відповідача надати позивачам дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка висловлена в ухвалі від 19.05.2016 року у справі №К/800/32729/15.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись ст. ст. 14, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними відмови Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 дозволів розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області, які викладені у листах від 11.08.2016 №6891/6-16, №6889/6-16, №6887/6-16, №6890/6-16.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення фермерського господарства в розмірі земельної частки (паю) в адміністративних межах Вільховецької сільської ради (за межами населеного пункту) Звенигородського району Черкаської області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 42 коп., на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 21 коп., на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 21 коп., на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 21 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.В. Каліновська

Повний текст рішення виготовлено 26 грудня 2016 року.