Справа № 817/1642/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2016 р.Р і в н е 817/1642/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Рівненській області
про зобов'язання вчинення певних дій , -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про зобовязання нарахувати і виплатити одноразову грошову допомогу у відповідності до положень статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за повних 25 років календарної служби.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив суду, що в період з 1990 року по 1992 рік він проходив службу в Збройних силах України, у 1992-1999 роках в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу та був звільнений за власним бажанням. З серпня 1999 року по серпень 2016 року він проходив службу в органах податкової міліції та був звільнений з посади через скорочення штатів. При звільненні позивачу виплачена грошова допомога відповідно до статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за 16 календарних років служби в податковій міліції, а не за 25 всіх календарних років служби. Однак, позивач вважає, що незважаючи на виплату грошової допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ, він все-одно має право на виплату такої грошової допомоги, яка передбачена статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в новій редакції, оскільки така редакція даної статті передбачає розширене право на вказану грошову допомогу. При звільненні в 1999 році він не відповідав критеріям, які надають право на таку грошову допомогу, передбачену саме поточною редакцією статті 9. За таких обставин, позивач просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що при звільненні позивача з органів внутрішніх справ грошова допомога, передбачена статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», була встановлена у розмірі 5-місячного грошового забезпечення без будь-яких інших критеріїв та обмежень. Вказана стаття закону в редакції, чинній на момент звільнення ОСОБА_1 з органів податкової міліції, передбачає виплату грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до вказаного закону, мають вислугу 10 років і більше. Крім того, норма вказаної статті закону регламентує, що особам, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги. Таким чином, відповідно до позиції представника відповідача, у звязку з виплатою позивачу допомоги при звільненні з органів внутрішніх справ у 1999 році, ОСОБА_1 має право на виплату грошової допомоги лише за роки служби у податковій міліції. Тому, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, полковник міліції, заступник начальника слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Рівненській області, 14.07.2016 відповідно до наказу Державної фіскальної служби України від 11.07.2016 №2007о звільнений з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» Положення про Державну фіскальну службу України (через скорочення штатів).

Згідно з наказом Головного управління ДФС у Рівненській області від 14.07.2016 №36-о ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні згідно з статтею 9 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 16 календарних років служби в органах податкової міліції з дня останнього зарахування на службу.

Відповідно до вказаного наказу вислуга років станом на день звільнення становила 25 років 07 місяців 28 днів, в органах податкової міліції 16 років 11 місяців 10 днів

22.08.2016 позивач звернувся до керівництва Головного управління ДФС у Рівненській області з заявою щодо донарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні з врахуванням календарної вислуги в органах внутрішніх справ, тобто за 25 календарних років, оскільки позивач вважає, що при нарахуванні одноразової грошової допомоги не було враховано 8 років 8 місяців 18 днів вислуги за період служби в Збройних силах та органах внутрішніх справ.

Листом № 202/14з/17-00-04-217 від 15.09.2016 Головне управління ДФС у Рівненській області надало відповідь позивачу про те, що при звільненні з органів внутрішніх справ у 1999 році ОСОБА_1, була нарахована та виплачена грошова допомога, передбачена статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому підстав для врахування стажу в органах внутрішніх справ в Головного управління ДФС у Рівненській області - немає.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 2262-ХІІ від 09.04.1992 (в редакції, на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ у 1999 році) (далі - Закон №2262) військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника, виплачується допомога в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (в редакції, на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ виплачується грошова допомога у розмірі 5-місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ грошова допомога, передбачена цим пунктом, нараховується з окладу за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням, відповідним військовим (спеціальним) званням і процентною надбавкою за вислугу років, а відрядженим для роботи в Радах народних депутатів та їх органах, центральних і місцевих органах державної виконавчої влади, які одержували перед звільненням з військової служби (служби в органах внутрішніх справ) заробітну плату в порядку і розмірах, установлених для працівників цих органів, - з окладу за останньою посадою на день звільнення.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Управління МВС України в Рівненській області від 28.07.1999 №139о/с ОСОБА_1 був звільнений з органів МВС у запас Збройних Сил за пунктом «ж» статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням) (а.с.29).

При звільненні ОСОБА_1 отримав грошову допомогу в сумі 301 грн. відповідно до статті 9 Закону №2262 в порядку та розмірі, які були передбачені редакцією вказаної статті саме на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ. Дана обставина підтверджена листами-відповідями Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 19.05.2016 та від 19.10.2016 з наданим розрахунковим листком ОСОБА_1 за 1999 рік (а.с. 24, 27-28).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2262 (в редакції, на час звільнення позивача з органів податкової міліції) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п'яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону №2262 особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Згідно з абзацами 5 та 7 пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (в редакції, на час звільнення позивача з органів податкової міліції) зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським і особам рядового і начальницького складу, які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Враховуючи той факт, що при звільненні з органів внутрішніх справ позивач набув право на отримання грошової допомоги, передбаченої ст. 9 Закону №2262, та отримав її в розмірі, визначеному п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», тому одноразова грошова допомога вже при звільненні з органів податкової міліції у 2016 році повинна була виплачуватися за період календарної служби позивача з дня його останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби в органах внутрішніх справ. Тобто відповідач Головне управління ДФС у Рівненській області правомірно нарахувало та виплатило ОСОБА_1 при звільненні з органів податкової міліції грошову допомогу, передбачену статтею 9 Закону №2262, за період 16 календарних років служби в органах податкової міліції без врахування періоду попередньої служби.

Твердження позивача про те, що під час звільнення з органів внутрішніх справ у 1999 році його вислуга становила 8 років 8 місяців 18 днів, звільнявся він за власним бажанням і на той час не мав права на пенсію і не набув права на отримання грошової допомоги відповідно до статті 9 Закону №2262, а саме допомоги у звязку з скороченням штатів, суд оцінює критично з огляду на наступне.

Системний аналіз положень частини першої статті 9 Закону №2262 (в редакції на час звільнення позивача з органів податкової міліції, тобто 2016 року) дає можливість стверджувати, що виплата одноразової грошової допомоги зазначений в цій частині статті особам передбачає дві підстави: особи повинні мати право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоровя, за віком, у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням за наявності вислуги 10 років і більше.

Однак дана норма мала таку редакцію у 2016 році при звільненні позивача з органів податкової міліції, а не у 1999 році при звільненні ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ. Так, одноразова грошова допомога набула дещо розширений зміст підстав її отримання, однак це не впливає на її поняття та суть як грошової допомоги при звільненні відповідно до статті 9 Закону № 2262. При першому звільненні з органів внутрішніх справ позивач набув право на отримання грошової допомоги у розмірі та на підставах, що були передбачені вказаною нормою саме у 1999 році, тому цілком правомірно йому не було враховано період попередньої служби при нарахуванні та виплаті грошової допомоги у 2016 році при звільненні з органів податкової міліції.

Трактування позивачем законодавства як підстави для задоволення позовних вимог суперечить загальновизнаному принципу права, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

За таких обставин, позов до задоволення не підлягає, підстав для застосування вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позивачу - ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову про зобов'язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.