Справа № 760/14741/16-а
Суддя: Букіна О. М.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1227/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі : - Казакова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Києві, інспектора Управління патрульної поліції у м.Києві лейтенанта поліції Головіна Григорія Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати незаконними дії інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Головіна Г.М. та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді 425,00 грн. штрафу по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №272862, та закрити провадження у справі.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 22.08.2016 року, інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Головіним Г.М. на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень за порушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що останній перед перестроюванням не подав сигнал світлового покажчика повороту та не мав при собі посвідчення водія.

Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права.

Зазначає, що 22.08.2016 року близько 07 год. 40 хв. біля будинку №40/37 по вул. Щекавицькій в м. Києві автомобіль НОМЕР_1, за кермом якого перебував ОСОБА_4, був зупинений працівниками поліції. Проте, у ОСОБА_4 було відсутнє водійське посвідчення, внаслідок чого останній переліз на бокове праве переднє пасажирське сидіння та в подальшому відмовився надавати будь-які пояснення.

Позивач посилається, що він їхав в автомобілі на задньому сидінні, оскільки напередодні вживав алкогольні напої. При цьому, на вимогу інспектора надав документи на автомобіль та своє посвідчення водія.

Посилається, що інспектор Головін Г.М., не зважаючи на вказані вище обставини та пояснення позивача, незаконно склав на ОСОБА_2 постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.1, ст.126 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону.

Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у м. Києві в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, а тому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач - інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Головін Г.М. в судовому засіданні проти позову заперечував зазначивши, що постанова серії АР №272862 від 22.08.2016 року відносно ОСОБА_2 була винесена з дотриманням вимог чинного законодавства. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності здійснено з урахуванням санкції статей КУпАП та особи правопорушника. Вважає, що підстави для скасування оскаржуваної постанови, відсутні.

Враховуючи вищевикладене, відповідач-2 просив повністю відмовити в задоволені позову.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Судом встановлено, що інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенантом поліції Головіним Г.М. було винесено Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №272862 від 22.08.2016 року, за порушення ОСОБА_2 п.9.2б та 2.1А ПДР України та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.5).

Зі змісту даної постанови випливає, що водій ОСОБА_2 22.08.2016 року о 07 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Щекавицькій буд. №40/37, керуючи автомобілем НОМЕР_1, перед перестроюванням не подав сигнал світлового покажчика повороту та не мав при собі посвідчення водія.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, який 22.08.2016 року чергував разом з Головіним Г.М. підтвердив обставини викладені у оскаржуваній постанові. Крім того, пояснив, що після того, як автомобіль позивача був зупинений, ОСОБА_2 переліз з переднього сидіння водія на заднє сидіння автомобіля, з метою уникнення адміністративної відповідальності, а посвідчення водія позивачу були надані його знайомим пізніше.

Як наголошує ч.1 та ч.2 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За змістом ч.2 ст.70 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ч.2, ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як зазначено у ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оцінюючи покази допитаного в суді свідка ОСОБА_5, суд не приймає їх до уваги, оскільки вони спростовуються дослідженими в суді матеріалами справи.

Як вже зазначалося вище, в постанові серії АР №272862 від 22.08.2016 року зазначено, що позивач порушив п.9.2б та 2.1А ПДР України, тобто перед перестроюванням не подав сигнал світлового покажчика повороту та не мав при собі посвідчення водія, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В свою чергу, ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Проте, у постанові серії АР №272862 від 22.08.2016 року не зазначено кваліфікацію статті, яка передбачає відповідальність за порушення вимог ст. 122 КУпАП, зокрема, за порушення ПДР при перестроюванні транспортного засобу, а тому дані обставини вже є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідачами не надано доказів в підтвердження порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме перед перестроюванням не подав сигнал світлового покажчика повороту .

Разом з цим, обставини викладені у спірній постанові щодо відсутності у ОСОБА_2 посвідчення водія, спростовуються наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2016 року інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві Шпаком К.Л. відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 471594 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння (а.с.5а).

Так, з даного протоколу вбачається, що у ОСОБА_2 було вилучено посвідчення водія АІВ163095, що в свою чергу спростовує викладені в постанові серії АР №272862 від 22.08.2016 року обставини про те, що позивач керував транспортним засобом за відсутності посвідчення водія.

Також, з матеріалів справи вбачається що постанова серії АР №272862 від 22.08.2016 року була винесена о 07 год. 50 хв., а протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 № 471594 за ч. 1 ст. 130 КУпАП о 08 год. 10 хв..

Доводи відповідача -2 про те, що посвідчення водія позивачу було привезено його знайомим після складання оскаржуваної постанови від 22.08.2016 року, суд вважає недоведеними, оскільки будь-яких доказів, як то показання технічних приладів фіксації (відео чи фото фіксація), допит свідків чи понятих на підтвердження даних обставин, суду відповідачами не надано та з матеріалів справи не вбачається, хоча у відповідності до ч.2, ст.71 КАС України обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо позивач заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачами не було надано до суду доказів в підтвердження вини ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності була винесена без достатніх правових підстав.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР №272862 від 22.08.2016 року підлягають задоволенню.

Ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а тому провадження по даній справі підлягає закриттю.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в частині визнання дій інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенанта поліції Головіна Г.М. неправомірними, оскільки позивачем не надано доказів неправомірності таких дій.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 36, 122, 126, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 9, 11, 69-86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2, задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 272862 від 22.08.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині поданого позову, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: