Справа № 804/6251/16
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2016-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 р. Справа № 804/6251/16

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в:

23 вересня 2016 р. Державна податкова інспекція у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області на виконання своїх владних повноважень звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 податковий борг по податку на доходи фізичних осіб в сумі 53 500,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що Державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській на підставі наказу від 05.04.2016 р. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, за результатами якої складено акт №1176/04-61/1304/НОМЕР_1 від 12.04.2016 р. та прийняте податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 17.05.2016 р. на суму 53 500,80 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення не оскаржено, а отже, визначені ним зобовязання є узгодженими. В добровільному порядку податковий борг відповідачем не сплачено, що стало підставою для звернення податкового органу до суду з даним позовом.

В судове засідання 13.12.2016 року сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з'явились. Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

За викладених обставин, у відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто за відсутності сторін в письмовому провадженні, на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській, як платник податків.

Листом № 908 від 07.03.2012 р. ОСОБА_1 був повідомлений про анулювання його кредитної заборгованості перед ТОВ «Кей-Колект», яка станом на 06.03.2012 року становила 252 230,85 грн.

Цим же листом ОСОБА_1 повідомлявся, що анульована сума заборгованості є його доходом, отриманим як додаткове благо, у звязку з чим йому самостійно необхідно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік.

В 2013 році не подав декларацію про доходи за попередній рік.

На неодноразові виклики до податкового органу, ОСОБА_1 також не зявився.

В період з 11 по 12 квітня 2016 року податковим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1, який протягом 2012 року отримав дохід у вигляді додаткового блага, з якого при нарахуванні не утримувався податок на доходи з фізичних осіб.

За результатами перевірки, складено акт № 1176/04-61/1304/НОМЕР_1 від 12.04.2016 р., яким встановлені порушення пп.16.1.3 п. 16.1 ст.16, п.176.1 ст.176, абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

На підставі вказаного акту, податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 17.05.2016 р. про нарахування ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 53 330,80 грн., в тому числі за основним платежем - в розмірі 42 664,64 грн., за штрафними санкціями - в розмірі 10 836,16 грн.

Вказане повідомлення-рішення направлено на адресу реєстрації відповідача, та вважається врученим.

В порядку, визначеному законом, воно не оскаржено.

Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного податкового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законами.

Згідно ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання, яку визначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, визначені цим Кодексом.

Пунктом 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до абзацу "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 мав непогашені боргові зобовязання за кредитним договором № 0 від 15.10.2007 р.

07.03.2012 року ТОВ «Кей-Колект», як кредитор, прийняло рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1, що станом на 06.03.2012 року становила 252 230,85 грн.

На виконання вимог абзацу "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, ТОВ «Кей-Колект» листом № 908 від 07.03.2012 р. повідомило відповідача, що анульована сума заборгованості є його доходом, отриманим як додаткове благо, у звязку з чим необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб.

Зазначений лист був отриманий 12.03.2012 року ОСОБА_1 особисто під підпис, що підтверджується матеріалами справи.

Проте, у визначені законом строки для подання річної декларації про доходи ОСОБА_1 таку декларацію не подав, дохід, отриманий внаслідок прощення боргу як додаткове благо, не задекларував, та, відповідно, не визначив з цієї суми свої зобовязання з податку на доходи фізичних осіб.

За результатами перевірки, проведеної податковим органом, вказані зобовязання були визначені ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, про що винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 17.05.2016 р. на загальну суму 53 330,80 грн.

Зазначені зобовязання є узгодженими.

У встановлений законом строк, та станом на час розгляду справи, відповідач не сплатив суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, внаслідок чого, у нього утворився податковий борг на вказану суму.

Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3 ст.59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Згідно п.п. 95.1-95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

04.07.2016 року, відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській винесено податкову вимогу № 2934-17 на суму 53 500,80 грн., яку було направлено на адресу відповідача засобами поштового зв'язку.

Не зважаючи на вжиті заходи, податковий борг відповідачем сплачений не був.

Підпунктом 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, передбачено право податкового органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області - задовольнити.

Стягнути з рахунків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) у банках, що обслуговують платника податків, на користь державного бюджету, в рахунок погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб кошти в сумі 53 500,80 грн. (пятдесят три тисячі пятсот гривень 80 копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_3