Справа № 813/3798/16
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року справа № 813/3798/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Атестаційної комісії №20 Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (надалі відповідач-1, ГУНП у Львівській області), Атестаційної комісії № 20 Головного управління Національної поліції у Львівській області (надалі відповідач-2, Атестаційна комісія №20 ГУНП у Львівській області), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) атестаційної комісії №20 ГУНП у Львівській області від 23.09.2016, що оформлене протоколом ОП №15.00036581.0091276;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.10.2016 №315о/с, в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби з органів поліції.

- поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського-водія Бродівського відділення Золочівського відділу поліції ГУНП у Львівській області ;

- стягнути з ГУНП у Львівській області на користь ОСОБА_1 суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що атестаційна комісія, приймаючи рішення про невідповідність позивача займаній посаді, упереджено розглянула атестаційний лист та рекомендувала звільнити його зі служби в поліції через службову невідповідність. Позивач вказав, що згідно з атестаційним листом він позитивно характеризується, має достатній професійний рівень та, на думку безпосереднього керівництва, відповідає займаній посаді. Крім того, за весь час проходження служби в органах внутрішніх справ позивач характеризується з позитивного боку, показуючи високі показники службової діяльності, належний рівень теоретичних знань, фізичної підготовки, скарг громадян по відношенню до позивача не надходило, перешкод для подальшого проходження служби у Національній поліції немає. Вважає, що атестаційна комісія №20 ГУНП у Львівській області при прийнятті оскаржуваного рішення дійшла помилкового висновку про службову невідповідність ОСОБА_1, оскільки за сукупністю оцінки усіх обов'язкових критеріїв (згідно з п.п. З, 7, 8, 16 розділу IV Інструкції), підстав для такого висновку у комісії не було, докази щодо низьких показників хоча б одного із вищевказаних критеріїв стосовно позивача відсутні.

В заяві про збільшення позовних вимог позивач додатково зауважив, що на підставі оскарженого рішення (висновку) від 23.09.2016 відповідачем видано наказ від 25.10.2016 №315о/с «По особовому складу», яким позивача звільнено зі служби в поліції за п.5 ч. ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». Вважає. що його звільнення є передчасним та незаконним, звільнення особи через службову невідповідність можливе лише в крайньому випадку та за умови дотримання порядку накладення дисциплінарного стягнення. В обґрунтування наведеного, вказав, що згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються діючим на даний час Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ. Відповідачем-1 не дотримано визначеної Дисциплінарним статутом процедури звільнення, а тому позивач вважає, що його звільнення було протиправним та таким, що вчинене з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а тому просить позов задовольнити у повному обсязі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідачі участі повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Свого відношення до позову не висловив.

Відповідно до положень статті 128 КАС України справа вирішена на підставі наявних у ній доказів.

З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним.

Відповідно до п.9 та п.12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» Наказом ГУНП у Львівській області «По особовому складу» від 07.11.2015 №48о/с ОСОБА_1 призначено з 07.11.2015 на посаду поліцейського-водія Бродівського відділення Золочівського відділу поліції ГУНП у Львівській області, присвоївши йому спеціальне звання «старший сержант поліції».

Наказом відповідача-1 від 08.09.2016 №2109 «Про проведення атестування поліцейських ГУНП у Львівській області» затверджено склад атестаційної комісії №20 ГУНП у Львівській області.

23.09.2016 атестаційною комісією №20 ГУНП у Львівській області проведено атестування позивача, за результатами якого складено протокол ОП № 15.00036581.0091276 та прийнято відносно нього рішення: «Займаній посаді не відповідає. Підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

Зі змісту вказаного протоколу засідання атестаційної комісії слідує, що під час проведення атестування комісією було досліджено: атестаційний лист від 12.09.2016, декларацію про доходи та послужний список позивача, інформаційну довідку Управління кадрового забезпечення ГУНП у Львівській області від 12.09.2016 про проходження служби позивачем, довідку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади", інформацію з відкритих джерел.

В протоколі також зазначено, що членами комісії ОСОБА_1 були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського, його мотивації щодо подальшого проходження служби в Національній поліції та інше.

Рішення про невідповідність позивача займаній посаді прийняте комісією «у звязку незадовільним рівнем теоретичних знань та професійних якостей».

Наказом ГУНП у Львівській області від від 25.10.2016 №315о/с позивача звільнено з займаної посади за п.5 ч.1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Не погодившись з такими рішеннями відповідачів позивач звернувся до суду.

При вирішенні спору судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст.. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" №580 від 02.07.2015 (далі - Закон України №580-VIII), який набрав чинності 07.11.2015, та Інструкцією про порядок проведення атестування поліцейських, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 №1465 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 18.11.2015 за №1445/27890 (надалі - Інструкція №1465).

За приписами п. 9 розділу XI Закону України №580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, приймаються на службу до поліції саме за умови їх відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом. У свою чергу, для визначення їх відповідності таким вимогам, Законом передбачено можливість проведення атестування, мету, порядок та підстави якого викладено у статті 57 цього Закону.

Частиною 1 ст. 57 Закону України №580-VIII передбачено, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Згідно з ч.2 ст. 57 Закону України №580-VIII атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналіз положень Закону України №580-VIII дає підстави дійти висновку, що зазначений перелік випадків атестування поліцейських є вичерпним. Інших випадків проведення атестування поліцейських Законом не передбачено. Тому, будь-яку оцінку ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів поліцейських Національною поліцією України без настання обставин, визначених у частині другій статті 57 Закону України №580-VIII, слід вважати протиправною.

Відповідно до ч.3 ст. 57 Закону України №580-VIII атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Частина 4 ст. 57 Закону України №580-VIII передбачає, що рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 розділу IV Інструкції №1465 організаційні заходи з підготовки та проведення атестування оголошуються наказами відповідних керівників і передбачають складання списків поліцейських, які підлягають атестуванню.

Таким чином, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, відносно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені ч.2 ст. 57 Закону України №580-VIII.

Вказане узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України. Зокрема, абзацом другим пункту 1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 №11 "Про судову практику оскарження рішень атестаційних комісій органів (закладів, установ) Національної поліції України про звільнення працівників поліції внаслідок непроходження ними атестації" визначено, що зазначений у положенні перелік випадків атестування поліцейських є вичерпним. Інших випадків проведення атестації поліцейських Законом не передбачено, тому будь-яка оцінка ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів поліцейських, що проведена Національною поліцією на власний розсуд, без настання обставин, визначених у ч.2 ст. 57 Закону є безпідставною і протиправною.

З матеріалів справи судом встановлено, що жодної з трьох підстав, передбачених ч. 2 статті 57 Закону України №580-VIII для атестування позивача не існувало.

Суд також звертає увагу, що ст.12 Закону України "Про професійний розвиток працівників" від 12.01.2012 № 4312-VI визначені категорії працівників, які не підлягають атестації, зокрема згідно з частиною першою цієї статті не підлягають атестації працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

Як вже зазначалось, позивача було призначено на займану посаду наказом ГУНП у Львівській області «По особовому складу» від 07.11.2015 №48о/с, а тому, в контексті вказаних положень, станом на 23.09.2016 ОСОБА_1 не входив до кола осіб, які підлягають атестуванню.

При цьому судом враховано, що відповідно до ст.58 Закону України №580-VIII призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

В матеріалах даної адміністративної справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 було призначено на посаду тимчасово та за умови подальшого проходження атестування.

Крім того, суд звертає увагу, що у будь-якому випадку строковість призначення на посаду поліцейського не є самостійною підставою для проведення атестування.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що у ГУНП у Львівській області відсутні були підстави для проведення атестування позивача.

Суд також зауважує, що згідно з висновком прямого керівника начальника ГУНП у Львівській області ОСОБА_3, ОСОБА_1 займаній посаді відповідає.

У позивача відсутні діючі дисциплінарні стягнення, що також повинно було б бути враховане атестаційною комісією. На поліграф позивач не скеровувався, тому за цим критерієм також вістудні негативні дані.

Відповідно до пункту 16 розділу IV Інструкції №1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Суд звертає увагу, що атестаційна комісія в будь-якому разі повинна керуватися не лише якимось єдиним критерієм за своїм вибором чи бажанням, а всіма критеріями, зазначеними в п. 16 розділу IV Інструкції №1465 в їх сукупності. При цьому, чинним законодавством України не встановлено яких-небудь пріоритетів при врахуванні таких критеріїв, не визначено більш чи менш важливих критеріїв. Таким чином, комісія не може надавати переваги якимось одним показникам понад інші, а повинна об'єктивно врахувати всі відомості дані та прийняти зважене рішення, тобто, з адекватною оцінкою кожного критерію в їх єдності.

З матеріалів справи слідує, що атестаційною комісією при прийнятті оскаржуваного рішення не були в повній мірі враховані особистісні та фахові показники позивача і всі критерії, які в сукупності повинні братися до уваги при атестуванні.

З цього приводу суд зазначає, що документи, які досліджувались комісією та наявні в матеріалах справи не містять фактів неповноти виконання функціональних обов'язків позивачем, низьких показників службової діяльності, негативної оцінки з професійної і фізичної підготовки, недбалого відношення позивача до службових обов'язків, а навпаки, позивач характеризується з позитивної сторони, та займаній посаді відповідає.

Висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результатів тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційного листа; матеріалів співбесіди; документів, що надійшли на запити атестаційної комісії, результатів тестування на поліграфі та матеріалів особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

Оскільки, негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути вмотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем-2 не надано доказів того, що при прийнятті рішення про невідповідність позивача займаній посаді враховувались обов'язкові критерії згідно з пунктом 16 розділу IV Інструкції №1465, і що за сукупністю усіх критеріїв позивач оцінюється як некваліфікований працівник, зокрема щодо низьких показників хоча б одного із встановлених критеріїв. Жодних доказів в обґрунтування мотивів прийнятого рішення відповідачами не представлено.

З урахуванням викладеного суд вважає, що рішення (висновок) Атестаційної комісії 20 ГУНП у Львівській області від 23.09.2016 відносно ОСОБА_1, оформленого протоколом ОП №15.00036581.0091276, яким позивача визнано таким, що займаній посаді не відповідає через службову невідповідність і підлягає звільненню зі служби в поліції є необґрунтованим, не підтверджується належними доказами, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо правомірності наказу Головного управління національної поліції у Львівській області від 25.10.2016 №315о/с, в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби з органів поліції за п.5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», суд керувався наступним.

Пункт 5 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

У свою чергу визначення терміну "службова невідповідність" Закон України "Про Національну поліцію" не надає. Тим не менше, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість. Отже, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Як встановлено судом, підставою для звільнення позивача з займаної посади став висновок атестаційної комісії № 20 ГУНП у Львівській області від 23.09.2016.

Оскільки судом встановлено протиправність рішення відповідача-2 щодо невідповідності позивача займаній посаді, суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню також і наказ відповідача-1 від 25.10.2016 №315о/с, в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби з органів поліції за п.5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно з ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

За положеннями п.3 ч.1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.95р. (зі змінами і доповненнями) затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою про доходи № 2884 від 24.11.2016 розмір грошового забезпечення позивача за серпень 2016 року становив 3 510, 00 грн., за вересень 2016 року 3 510, 00 грн. В серпні та вересні 2015 року було 44 робочі дні. Таким чином, середньоденний заробіток позивача становив 159,54 грн. (3 510, 00 грн. + 3 510, 00 грн. : 44). З урахуванням кількості робочих днів вимушеного прогулу розмір грошового забезпечення, що підлягає виплаті позивачу становить 7 195,50 грн.

Розмір грошового забезпечення за один місяць, обрахований відповідно до пункту 8 Порядку, та стягнення якого підлягає до негайного виконання у звязку з поновленням на посаді, становить 3 510, грн.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким що слід задовольнити повністю.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України сплачені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) атестаційної комісії №20 ГУНП у Львівській області від 23.09.2016, що оформлене протоколом ОП №15.00036581.0091276.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 25.10.2016 №315о/с, в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського-водія Бродівського відділення Золочівського відділу поліції ГУНП у Львівській області з 26.10.2016.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 7 195 (сім тисяч сто девяносто пять) гривень 50 копійок грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постанову суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 3 510 (пять тисяч вісімсот сорок одну) гривню 00 копійок звернути до негайного виконання.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.