Справа № 433/2301/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ляшенко М.А.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року справа №433/2301/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області на постанову Троїцького районного суду Луганської області від 25 листопада 2016 року у справі № 426/2301/16-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2016 року, ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області про:

- визнання протиправним та скасування рішення субєкта владних повноважень № 19 від 07 жовтня 2016 року про відмову у призначенні пенсії позивачу за вислугу років;

- зобовязання управління здійснити призначення пенсії позивачу за вислугу років згідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05 жовтня 1995 року № 358/95-ВР, у редакції Закону України від 21 жовтня 2004 року № 2105-IV) з 03 жовтня 2016 року, виходячи із розрахунку 84% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією (а.с. 2-13).

Постановою Троїцького районного суду Луганської області від 25 листопада 2016 року у справі № 426/2301/16-а адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі у призначенні позивачу пенсії за вислугу років згідно із ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII з 03 жовтня 2016 року, виходячи із розрахунку 84% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією. Зобовязано Управління пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області призначити позивачу пенсію за вислугу років згідно із ст. 50-1Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII з 03 жовтня 2016 року, виходячи із розрахунку 84% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією (а.с. 49-52).

Не погодившись із судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області подало апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначено, що Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII, втратив чинність з 15 липня 2015 року, відтак станом на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії мають використовуватись положення Закону України «Про прокуратуру» № 1679-VII від 14 жовтня 2014 року.

При цьому, у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років, у звязку з відсутністю у позивача, визначеною ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1679-VII від 14 жовтня 2014 року, вислуги років (а.с. 56-57).

Позивач та представник апелянта у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представником управління разом із апеляційною скаргою заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності.

20 грудня 2016 року від позивача до канцелярії суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу разом із клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставину справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 з 31 липня 1996 року по 17 серпня 2004 року проходив службу в органах внутрішніх справ та МНС України, з 18 серпня 2004 року працює в органах прокуратури (а.с.14-15).

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII.

Рішенням комісії з призначення пенсій Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області №19 від 07 жовтня 2016 року відмовлено в призначенні пенсії позивачу у звязку із втратою чинності положень Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII, при цьому у ОСОБА_4 відсутні підстави для призначення пенсії за вислугою років у звязку із відсутністю вислуги років (не менше 23 років) на день звернення до управління (а.с. 16).

Не погодившись з відмовою управління у призначення пенсії за вислугою років на підставі положень ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у позивача наявне право на призначення пенсії на підставі положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Спірним питанням у справі, є правомірність прийняття пенсійним органом рішення щодо відмови у призначенні пенсії.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (набрав чинності з 15 липня 2015 року), визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII, крім, зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, які не регулюють спірні питання.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що положення ч. 1 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок призначення пенсії працівникам прокуратури, втратили чинність з дня набрання чинності Законом № 1697-VII, а саме, з 15 липня 2015 року.

Отже, на час звернення позивача до управління із заявою про призначення пенсії (жовтень2016 року) на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII, зазначена норма втратила чинність, оскільки діяли нові норми щодо призначення пенсії працівникам прокуратури визначені ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яка є чинною на час звернення позивача до пенсійного органу, та яка не визначалась не конституційною.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає правомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області у призначенні пенсії за вислугою років на підставі не діючої ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-XII.

Відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Відповідно до довідки прокуратури Луганської області №11/162 вих-16 від 30 вересня 2016 року позивач працює в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах та станом на 28 вересня 2016 року стаж роботи на цих посадах становить 12 років 01 місяць 11 днів. Загальна вислуга років складає 20 років 01 місяць 19 днів (а.с.18-19).

Відтак, на момент звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області із заявою про призначення пенсії у нього була відсутня визначена ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII вислуга років.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, вважає, що управління правомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугою років, відтак рішенням №19 від 07 жовтня 2016 року є таким, що не підлягає скасуванню, оскільки відповідач діяв в межах правового поля національного законодавства та в межах наданих йому повноважень.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З врахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції згідно ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог , оскільки суд першої інстанції помилково прийшов до висновку щодо можливості призначення позивачу пенсії за Законом України, який на час звернення позивача вже не діяв.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з порушенням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області задовольнити частково.

Постанову Троїцького районного суду Луганської області від 25 листопада 2016 року у справі № 426/2301/16-а за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Троїцькому районі Луганської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_2

ОСОБА_3