Справа № 819/1228/16
Суддя: Осташ А.В.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1228/16

22 грудня 2016 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Осташа А. В., судді Білоус І.О., судді Мартиць О.І.,

секретарі судового засідання Ліщинській М.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України

про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 (далі Позивач або ОСОБА_2О.) із адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі Відповідач) в якому просить:

- скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.09.2016 №495 «ОС» «Про звільнення ОСОБА_2О.»;

- поновити ОСОБА_2 з 03.09.2016 на посаді головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області;

- стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 03.09.2016 по день винесення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що вважає незаконним наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України, яким позивача звільнено з посади головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області за вчинення дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення (п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу»), оскільки Присягу державного службовця позивач не порушував.

Також, представник позивача вважає, що недоліки в роботі Управління, які зазначено в довідці за результатами цільової перевірки, не відповідають ступеню тяжкості проступку та вини як державного службовця. Зокрема зазначив, що довідка і наказ про звільнення позивача не визначають конкретних фактів порушення ним Присяги державного службовця. ОСОБА_2 того, представник позивача зіслався на те, що оскаржуваний наказ видано з порушенням процедури та порядку звільнення працівників.

З врахуванням викладеного, представник позивача просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судові засідання не з'явився жодного разу, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, проте на адресу суду надіслав письмові заперечення на адміністративний позов, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі.

В запереченнях відповідача зазначено, що приймаючи оскаржуваний наказ про звільнення позивача ОСОБА_3 керувалась нормами Закону України «Про державну службу» та виходила із наявної Довідки про результати проведеної цільової перевірки організації діяльності Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області. Підтвердженням факту халатного та недбалого виконання покладених обовязків начальника Управління Позивачем є факт складання 11.08.2016 СУ ГУНП у Тернопільській області протоколу затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину, передбаченого частиною третьою статті 191, частиною четвертою статті 240 Кримінального кодексу України. Враховуючи викладене, Відповідач вважає, що Позивачем не виконувались завдання та вимоги Відповідача щодо запобігання та протидії корупції, що у свою чергу, призвело до нехтування своїми посадовими обовязками, порочення основних завдань та функцій системи органів виконавчої влади загалом, так і високого імені державного службовця, які є перешкодою для подальшого перебування на державній службі, відтак наказ є обґрунтованим та прийнятим в межах наданих повноважень.

ОСОБА_2 пояснень позивача, судом досліджено ряд письмових доказів, які подані представником позивача та представником відповідача, а також витребувані з ініціативи суду.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В ході зясування обставин справи суд встановив, що ОСОБА_2 з 01.11.2010 працював в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області та прийняв Присягу державного службовця 01.11.2010 (а.с. 112).

На посаду головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області Позивач призначений з 08.09.2015 відповідно до наказу №616 «ОС» від 08.09.2015 (а.с. 119).

Згідно з наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 15.07.2016 №431 «ОС» покладено виконання обовязків начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області на ОСОБА_2 з 18 липня 2016 року (а.с. 74).

Відповідно до наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 15.08.2016 №459 «ОС» знято виконання обовязків начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області з ОСОБА_2, головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області, з 15.08.2016 (а.с. 75).

Відповідно до наказу Держархбудінспекції від 15.08.2016 № 562 проведено цільову перевірку діяльності Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області (а.с. 12).

За результатами перевірки складено Довідку про результати проведеної цільової перевірки організації діяльності Управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Тернопільській області щодо дотримання вимог законодавства з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, антикорупційного законодавств, а також стану правової роботи, дозвільних та реєстраційних процедур (а.с. 14-34).

Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Голови Державної архітектурної будівельної інспекції внесено подання від 02.09.2016 про застосування до ОСОБА_2 головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Держаної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби (п.п. ч.2 ст. 65 та п.п.4 п.1 ст. 66 Закону України «Про державну службу»). Підставою для направлення подання стало порушення позивачем ОСОБА_4 державного службовця за час виконання ним обовязків начальника Державної архітектурно будівельної інспекції у Тернопільській області (а.с. 66-67).

Згідно з наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.09.2016 №495 «ОС», ОСОБА_2 звільнено 02.09.2016 з посади головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області за вчинення дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення (а.с. 10). При цьому як видно з оскаржуваного наказу звільнення відбулося на підставі п.4 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» тобто за вчинення дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення за порушення Присяги державного службовця.

Вважаючи звільнення з роботи незаконним ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

У розумінні пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки ОСОБА_2, органах місцевого самоврядування.

Оскільки позивач до звільнення обіймав посаду головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області, яке відповідно до розпорядчих актів, які регламентують його діяльність, є державним органом на територіальному рівні, а тому відповідно і позивач проходив публічну службу.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначені Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (надалі по тексту Закон №889- VIII), який набув чинності з 1 травня 2016 року.

Відповідно до положень ст.1 Закону №889- VIII, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Згідно з частини першої статті 64 Закону України «Про державну службу» зазначено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

ОСОБА_2 того, відповідно до частини першої статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Як випливає з матеріалів справи, звільнення ОСОБА_2 відбувалось за вчинення ним дисциплінарного проступку .

Згідно з пункту 1 частини другої статті 65 Закону дисциплінарним проступкам, зокрема, є порушення Присяги державного службовця.

Щодо звільнення позивача за вчинення дисциплінарного проступку, а саме: порушення Присяги державного службовця суд приходить до висновку, що недоліки в роботі Управління, про які зазначено в довідці за результатами цільової перевірки, не відповідають ступеню тяжкості проступку та вини позивача як державного службовця. Як сама довідка, так і наказ про звільнення позивача від 02.09.2016р. №495 «ОС» не визначають конкретних фактів порушення ОСОБА_2 Присяги державного службовця, виходячи з наступного.

Так, Верховний Суд України в ряді постанов (від 21 травня, 4 червня, 17 вересня, 3 грудня 2013 року, 22 квітня 2014 року - справи №№ 21-403а12, 21-167а13, 21-231а13, 21-379а13, 21-90а14 відповідно) аналізуючи текст Присяги прийшов до висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недотримання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання державним службовцем своїх обов'язків.

Тобто, як порушення Присяги, так і інше дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем правових, етичних (моральних) норм. Водночас, дисциплінарне правопорушення, не за порушення присяги, пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з митного органу за вчинення іншого дисциплінарного правопорушення, з дотриманням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Передумовою звільнення державного службовця за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов'язаного зі здійсненням службової діяльності, з підстави припинення державної служби за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Аналіз довідки за результатами цільової перевірки організації діяльності Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області та наказ про моє звільнення від 02.09.2016р. №495 «ОС» не визначають конкретних фактів порушення мною Присяги державного службовця та не наводять жодних мотивів такого дисциплінарного проступку.

Згідно з подання стосовно ОСОБА_2, дисциплінарний проступок полягає у неналежному виконанні ним посадових обовязків, зокрема за час виконання ним обовязків начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, як наслідок чого допущено порушення Присяги державного службовця. Підтвердженням вказаного проступку, як зазначено Відповідачем у письмовому запереченні є виявлені в діяльності Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області порушення, які відображенні в Довідці за результатами проведеної цільової перевірки організації діяльності Управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Тернопільській області щодо дотримання вимог законодавства з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, антикорупційного законодавств, а також стану правової роботи, дозвільних та реєстраційних процедур.

Як випливає з Довідки на підтвердження факту халатного та недбалого виконання взятих на себе обов'язків начальника Управління ОСОБА_2 є факт складання 11.08.2016 співробітниками ГУНП у Тернопільській області протоколу затримання головного інспектора будівельного нагляду сектору по роботі з дозвільними документами Управління ОСОБА_5, підозрюваної в отриманні неправомірної вигоди. Як наслідок, на думку Відповідача ОСОБА_2, як керівником Управління, не вжито заходи щодо запобігання та протидії корупції, що призвело до нехтування посадовими обов'язками, порочення основних завдань та функцій системи органів виконавчої влади загалом так і високого імені державного службовця зокрема.

З такими висновками Відповідача, суд не може погодитися, оскільки, ОСОБА_2 як керівником Управління проведено оперативні наради з працівниками Управління щодо обговорення деяких положень Закону України «Про запобігання корупції», що відбулася 01.08.2016р. під головуванням в.о. начальника Управління ОСОБА_2, згідно протоколу №4 від 01.08.2016р., також, зокрема ОСОБА_5 була присутня на них, про що свідчить її підписи в протоколах апаратних нарад №1 від 26.04.2016, №2 від 12.05.2016, від 15.06.2016 (а.с. 98-101), що підтверджує доведення до ОСОБА_5 вимог Закону України «Про запобігання корупції» та спростовує той факт, що керівником Управління, не вжито заходи щодо запобігання та протидії корупції.

Таким чином, суд вважає, що висновки Відповідача про те, що ОСОБА_2, як керівником Управління, не вжито заходи щодо запобігання та протидії корупції, що призвело до нехтування посадовими обов'язками, порочення основних завдань та функцій системи органів виконавчої влади загалом і високого імені державного службовця належним чином не доведені та не обґрунтовані.

Також, в своїх письмових запереченнях Відповідач, обґрунтовуючи правомірність звільнення ОСОБА_2 із займаної посади, посилаючись на ч. 4 ст. 63 Закону України «Про державну службу» зазначає, що Позивач не вжив заходів для притягнення підпорядкованого йому державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинений дисциплінарний проступок, а також не подав матеріали про вчинення державним службовцем адміністративного проступку, корупційного, або пов'язаного з корупцією порушення, злочину до органу, уповноваженого розглядати справи про такі порушення, а тому повинен нести відповідальність згідно закону.

Такі висновки Відповідача суд критично оцінює, виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 63 Закону України «Про державну службу» керівник державної служби, який в установленому цим Законом порядку не вжив заходів для притягнення підпорядкованого йому державного службовця до дисциплінарної відповідальності за вчинений дисциплінарний проступок, а також не подав матеріали про вчинення державним службовцем адміністративного проступку, корупційного або пов'язаного з корупцією правопорушення, злочину до органу, уповноваженого розглядати справи про такі правопорушення, несе відповідальність згідно із законом.

В даному випадку, співробітниками ГУНП у Тернопільській області 11.08.2016р. виявлено злочин та складено протокол затримання ОСОБА_5 Зокрема, відомостей про те, що Позивачу було відомо про факт отримання головним інспектором будівельного нагляду сектору по роботі з дозвільними документами Управління ОСОБА_5 неправомірної вигоди, і він приховав цей факт та не подав матеріали про вчинення злочину до органу, уповноваженого розглядати справи про такі злочини (правопорушення) не має, а тому суд не погоджується з такими висновками Відповідача.

Щодо вчинення ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, який описаний у довідці, суд вважає за необхідне зазначити, що предметом цільової перевірки, згідно з Довідки була перевірка організації та здійснення контрольно-інспекційних заходів (за період з квітня по липень 2016) (а.с. 15); виконання дозвільних та реєстраційних функцій, забезпечення реалізації встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів (за період з 15.06.2016 по 15.08.2016 (а.с. 18); ведення претензійно-позовної роботи та інших питань щодо діяльності Управління (за останні тижні липня - початок серпня (а.с. 24), щодо запобігання та протидії можливих проявів корупційних діянь в Управлінні та заходів щодо їх профілактики та попередження (перший квартал 2016 року) (а.с. 29). По кожному з розділів перевірки встановлено недоліки і порушення, які є, на думку Відповідача, наслідком відсутності контролю за здійсненням заходів архітектурно-будівельного контролю керівником Управління.

Проте, як встановлено судом, позивач виконував обовязки керівника лише з 18.07.2016 по 15.08.2016 (29 календарних днів), а тому безпідставними є твердження відповідача з приводу допущення окремих порушень в діяльності ОСОБА_3 саме з вини ОСОБА_2, як особи яка виконувала обовязки начальника управління ДАБІ в Тернопільській області, у період до 18 липня 2016 року

Також, суд звертає увагу, що Позивача звільнено з посади головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області, за неналежне виконання ним обовязків начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області. Проте, згідно посадових обовязків головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області, затвердженої 08.09.2015 (аркуш справи 70-73) з якої його звільнено не покладено на нього обовязку здійснення заходів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції» та контроль за їх здійсненням в Управлінні та виконання інших функціональних обовязків, які є у начальника Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області, виконання яких з Позивача було знято 15.08.2016.

ОСОБА_2 того, під час зясування обставин у справі, встановлено факт неналежного здійснення дисциплінарного провадження відносно позивача. Суд вважає, що такі обставини підтверджуються наступним:

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Статтею 73 згаданого Закону встановлено, що з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Статтею 74 Закону встановлені гарантії прав державних службовців під час застосування дисциплінарного стягнення.

Зокрема, згідно ч. 1, 2 цієї статті, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби. Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Державний службовець має право на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення у визначеному цим Законом порядку (ч. 6 ст. 74 Закону).

Відповідно до ст. 76 Закону державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення. За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

В порушення вищенаведених норм, позивача перед прийняттям рішення про накладення дисциплінарного стягнення не ознайомлено з матеріалами дисциплінарної справи, дисциплінарною комісією не враховано характер проступку, обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, наявність у позивача стягнень та його ставлення до служби. ОСОБА_2 того, позивача позбавлено права на внесення зауважень до висновку, клопотань, надання додаткових пояснень та документів.

Частинами 6 та 7 ст. 77 Закону визначено, що державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення. У разі відмови державного службовця від одержання копії наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження такий документ не пізніш як у триденний строк з дня прийняття рішення надсилається державному службовцеві за місцем його проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

В порушення вищенаведених норм, оскаржуваний наказ позивачу у встановлені ст. 77 Закону строки під розписку не виданий та не надісланий засобами поштового зв'язку. Підтвердженням цього, є той факт, що копія наказу про звільнення та довідка перевірки були направлені ДАБІ України на адресу позивача на його запит про надання публічної інформації тільки 29 вересня 2016 року (а.с.8).

Про грубе порушення трудових прав позивача, свідчить і той факт, що з часу звільнення і до прийняття судом рішення у справі (з 2 вересня 2016 року по 22 грудня 2016 року), відповідач, в порушення вимог ст.47 КЗпП України, не видав ОСОБА_2 трудову книжку.

Більше того, представники відповідача ввели в оману суд, повідомивши у клопотання від 22.11.2016 (а.с.62) неправдиву інформацію, про те, що ОСОБА_2 отримав оригінал трудової книжки нарочно, а згодом 20.12.16 року на виконання ухвали суду направили копію трудової книжки ОСОБА_2, яка до цього часу знаходилась в ДАБІ України.

Такі дії, відповідача призвели до необґрунтованого затягування розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Відповідачем не доведено необхідність застосування крайнього ступеню дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення, також, під час вирішення справи відповідачем не подано жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості та правомірності прийнятого наказу «Про звільнення ОСОБА_2О.» від 02.09.2016 3495 «ОС». Водночас, матеріали справи свідчать про прийняття його без врахуванням всіх обставин справи, без дотримання критерію об'єктивності та обґрунтованості, тобто без дотримання вимог встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України.

В звязку з вищенаведеним, суд дійшов до переконання про протиправність наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції «Про звільнення ОСОБА_2О.» від 02.09.2016 3495 «ОС». та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Так, з оскаржуваного наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02.09.2016 №495 «ОС» «Про звільнення ОСОБА_2О» випливає, що позивача звільнено з посади головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільської області, а тому суд доходить до висновку про поновлення позивача саме на ту посаду, з якої його було незаконно звільнено.

Суд вважає, що підлягають до задоволення і позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заробітної плату за час вимушеного прогулу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пунктом 32 Постанови Пленуму ВСУ №9 регламентовано, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховуються заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

В судовому засіданні встановлено, що позивач після звільнення не працевлаштовувався, не стояв на обліку як безробітній та не отримував допомоги по безробіттю, а також не отримував жодних соціальних допомог чи виплат.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999р. №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Судом встановлено, що за липень 2016 року позивачу виплачено заробітну плату у розмірі 4161,54 грн., за серпень 2016 року 4816,34 грн., середньоденна заробітна плата становить 208 грн. 78 коп., що підтверджується наданою Державною архітектурно-будівельною інспекцією України довідкою за відповідні періоди (аркуш справи 68).

На момент винесення рішення у справі час вимушеного прогулу становить 78 робочих днів, а відтак сума зарплати, що підлягає стягненню з відповідача за час вимушеного прогулу, становить: 16 284 грн. 84 коп., а саме, 208,78 грн (середньоденна заробітна плата) * 78 (робочих днів) = 16 284 грн. 84 коп.

Відповідно до ст.256 КАС України, постанова суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, підлягає до негайного виконання.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судових витрат згідно ст.94 КАС України по справі немає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 2 вересня 2016 року №495 "ОС" "Про звільнення ОСОБА_2О.".

3. Поновити ОСОБА_2 з 3 вересня 2016 року на посаді головного інспектора будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області.

4. Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 3 вересня 2016 року по 22 грудня 2016 року в розмірі 16 284 грн. 84 коп. без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

5. Постанову суду відповідно до ст.256 КАС України в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 26 грудня 2016 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

судді Білоус І.О.

ОСОБА_6

копія вірна

Суддя Осташ А.В.