Справа № 2а-15326/11/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2016-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2016 року м. Київ К/800/30195/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Західної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області (МДПІ) (правонаступник ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова)

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2013

у справі № 2а-15326/11/2070 Харківського окружного адміністративного суду

за позовом Приватного виробничого підприємства «Свем»

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова

про визнання нечинним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2011 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2013 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: скасовано рішення ДПІ в Жовтневому районі м. Харкова від 14.06.2011 про опис майна у податкову заставу.

У касаційній скарзі МДПІ просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Позивач не реалізував право подати заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що за позивачем рахувався податковий борг у сумі 2989,62 грн., який виник у зв'язку із самостійним узгодженням податкових зобов'язань із ПДВ у податковій декларації за квітень 2011 року у сумі 3130,00 грн. (із врахуванням часткового самостійного погашення у сумі 130,00 грн. та наявності переплати у сумі 10,38 грн.).

У зв'язку із несплатою цієї суми податкового зобов'язання ДПІ було направлено позивачу податкову вимогу від 02.06.2011 № 509 про сплату податкового боргу у сумі 2989,62 грн.

14.06.2011 ДПІ було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 10/24-11 щодо опису майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) позивача.

Відповідно до абзацу першого пункту 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (ПК) платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункту 59.1 ст. 59 ПК).

Згідно з пунктом 59.3 цієї статті податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Пунктом 88.1 ст. 88 ПК встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (підпункт 89.1.1 пункту 89.1 ст. 89 ПК).

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Відповідно до пункту 89.3 цієї статті майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом державної податкової служби.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Застосовуючи вказані правові норми, апеляційний суд прийшов до висновку. що опису майна платника податків у податкову заставу передує вручення йому податкової вимоги.

З огляду на не надання ДПІ на вимогу суду доказів направлення на адресу позивача та вручення йому податкового вимоги, апеляційний суд дійшов до висновку про неправомірність акту опису майна позивача у податкову заставу.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають правильному змісту правового регулювання, встановленого вище наведеними правовими нормами.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Західної міжрайонної державної податкової інспекції м. Харкова Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписВ.П. Юрченко