Справа № 809/1820/16
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2016 р. Справа № 809/1820/16

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Щербяк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, вул. Грушевського, 16, м. Долина, Долинський район, Івано-Франківська область, 77500

до відповідача: Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", вул. Петрушевича, 1, м. Івано-Франківськ, 76004

про стягнення заборгованості в сумі 3537,75 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Долинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Івано-Франківській області звернулася до суду з адміністративним позовом до Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості в сумі 3537,75 грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача заборгованості по сплаті рентної плати за спеціальне використання води в розмірі 9,30 грн., яка виникла внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов'язання згідно поданої податкової декларації з рентної плати за № 4 від 23.02.2016 року за 4 квартал 2015 року; по сплаті екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на обєктах в розмірі 0,70 грн., яка виникла внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов'язання згідно поданої податкової декларації екологічного податку за № 1 від 04.05.2016 року за 1 квартал 2016 року; по сплаті екологічного податку за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в розмірі 15,07 грн., яка виникла внаслідок несплати узгодженої суми податкового зобов'язання згідно поданих податкових декларацій екологічного податку за № 1 від 05.04.2016 року за 4 квартал 2015 року в сумі 2,32 грн., за № 1 від 04.05.2016 року за 1 квартал 2016 року в сумі 9,49 грн., за № 2 від 09.08.2016 року за 2 квартал 2016 року в сумі 0,35 грн., згідно податкового повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 від 06.04.2016 року в сумі 2,91 грн.; по сплаті земельного податку в загальній сумі 3512,68 грн., що виникла внаслідок несплати узгодженої суму податкового зобов'язання згідно поданої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік від 17.02.2015 року за період листопад-грудень 2015 року в сумі 1598,25 грн., узгодженої суми штрафу згідно податкових повідомлень-рішень форми "Ш" за № НОМЕР_2 від 01.04.2016 року в сумі 319,65 грн., за № НОМЕР_3 від 01.04.2016 року в сумі 1184,98 грн., за № НОМЕР_4 від 05.04.2016 року в сумі 409,80 грн.

Представник позивача в судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач судом повідомлений належним чином, проте подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належний чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи відповідач суду не подав, причини неявки суду не повідомив. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався.

За таких обставин, враховуючи положення частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" 07.06.2002 року зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Долинській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області як платник податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідач у відповідності до пункту 15.1. статті 15 Податкового кодексу України являється платником податку та згідно пункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України несе обовязок по сплаті податків та зборів у строки та розмірах встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обовязком. Податковий обовязок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обовязків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обовязку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно підпунктів 9.1.5., 9.1.6. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України екологічний податок та рентна плата належать до загальнодержавних податків і зборів, а у відповідності до підпункту 10.1.1. пункту 10.1. статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить, зокрема, податок на майно.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Приписами пункту 49.1. статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно пункту 49.2. статті 49 Податкового кодексу України платник податків за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають обєкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Відповідно до пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобовязання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобовязання та/або пені вважається узгодженою.

Приписами пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.217. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України рентна плата - загальнодержавний податок, який справляється за користування надрами для видобування корисних копалин; за користування надрами в цілях, не повязаних з видобуванням корисних копалин; за користування радіочастотним ресурсом України; за спеціальне використання води; за спеціальне використання лісових ресурсів; за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України.

Підпунктом 251.1.4. пункту 251.1. статті 251 Податкового кодексу України визначено, що рентна плата складається з рентної плати за спеціальне використання води.

Платниками рентної плати за спеціальне використання води є водокористувачі - субєкти господарювання незалежно від форми власності: юридичні особи, їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи без утворення юридичної особи (крім бюджетних установ), постійні представництва нерезидентів, а також фізичні особи - підприємці, які використовують воду, отриману шляхом забору води з водних обєктів (первинні водокористувачі) та/або від первинних або інших водокористувачів (вторинні водокористувачі), та використовують воду для потреб гідроенергетики, водного транспорту і рибництва (пункту 255.1. статті 255 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 255.3. статті 255 Податкового кодексу України обєктом оподаткування рентною платою за спеціальне використання води є фактичний обсяг води, який використовують водокористувачі, з урахуванням обсягу втрат води в їх системах водопостачання.

Відповідно до підпункту 255.11.1. пункту 255.11. статті 255 Податкового кодексу України водокористувачі самостійно обчислюють рентну плату за спеціальне використання води та за спеціальне використання води для потреб гідроенергетики і рибництва щокварталу наростаючим підсумком з початку року, а за спеціальне використання води для потреб водного транспорту - починаючи з першого півріччя поточного року, у якому було здійснено таке використання.

Порядок подання декларації, строки сплати, відповідальність платників рентної плати та контроль за її справлянням визначено статтями 257 і 258 Податкового кодексу України (пункт 255.12. статті 255 Податкового кодексу України).

Пунктом 257.1. статті 257 коментованого Кодексу передбачено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобовязань з рентної плати (пункт 257.2. статті 257 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту 257.3.4. пункту 257.3. статті 257 Податкового кодексу України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу,податкову декларацію, яка містить додатки: з рентної плати за спеціальне використання води - за місцем податкової реєстрації

Приписами пункту 257.5. статті 257 Податкового кодексу України визначено, що сума податкових зобовязань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.57. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, екологічний податок - загальнодержавний обов'язковий платіж, що справляється з фактичних обсягів викидів у атмосферне повітря, скидів у водні об'єкти забруднюючих речовин, розміщення відходів, фактичного обсягу радіоактивних відходів, що тимчасово зберігаються їх виробниками, фактичного обсягу утворених радіоактивних відходів та з фактичного обсягу радіоактивних відходів, накопичених до 1 квітня 2009 року.

Згідно підпункту 14.1.223. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України розміщення відходів - постійне (остаточне) перебування або захоронення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об'єктах (місцях розміщення відходів, сховищах, полігонах, комплексах, спорудах, ділянках надр тощо), на використання яких отримано дозволи уповноважених органів.

У відповідності до пункту 240.1. статті 240 Податкового кодексу України платниками податку є суб'єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються: викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення; скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти; розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання); утворення радіоактивних відходів (включаючи вже накопичені); тимчасове зберігання радіоактивних відходів їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк.

Пунктом 242.1. статті 242 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом та базою оподаткування є: обсяги та види забруднюючих речовин, які викидаються в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; обсяги та види забруднюючих речовин, які скидаються безпосередньо у водні об'єкти; обсяги та види (класи) розміщених відходів, крім обсягів та видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об'єктах) суб'єктів господарювання; обсяги та категорія радіоактивних відходів, що утворюються внаслідок діяльності суб'єктів господарювання та/або тимчасово зберігаються їх виробниками понад установлений особливими умовами ліцензії строк; обсяги електричної енергії, виробленої експлуатуючими організаціями ядерних установок (атомних електростанцій).

Згідно пункту 249.1. статті 249 Податкового кодексу України суми податку обчислюються за податковий (звітний) квартал платниками податку.

У разі якщо під час провадження господарської діяльності платником податку здійснюються різні види забруднення навколишнього природного середовища та/або забруднення різними видами забруднюючих речовин, такий платник зобов'язаний визначати суму податку окремо за кожним видом забруднення та/або за кожним видом забруднюючої речовини (пункт 249.2. статті 249 Податкового кодексу України).

У відповідності до пункту 250.1. статті 250 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу.

Пунктом 250.2. статті 250 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації: за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об'єктів; за утворення радіоактивних відходів та тимчасове зберігання радіоактивних відходів понад установлений особливими умовами ліцензії строк - за місцем перебування платника на податковому обліку у контролюючих органах.

Приписами пункту 250.5. статті 250 Податкового кодексу України визначено, що платники податку перераховують суми податку, що справляється за викиди, скиди забруднюючих речовин та розміщення відходів, одним платіжним дорученням на рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, які забезпечують розподіл цих коштів у співвідношенні, визначеному законом.

Пунктом 10.2. статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради обовязково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Податок на майно складається, зокрема, з плати за землю (підпункт 265.1.3. пункту 265.1. статті 265 Податкового кодексу України).

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.147. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, плата за землю - обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

У відповідності до підпункту 14.1.72. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Платники земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі (стаття 269 Податкового кодексу України).

Згідно статті 287.1. Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 270.1. статті 270 коментованого Кодексу об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Базою оподаткування земельним податком є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (стаття 271 Податкового кодексу України).

Статтею 285 даного Кодексу передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.2. статті 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

У відповідності до приписів пункту 287.3. статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Судом встановлено, що 23.02.2016 року ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" подано до позивача податкову декларацію з рентної плати за № 4 за 4 квартал 2015 року, де відповідачем самостійно визначено податкове зобовязання з рентної плати за звітний період, у тому числі за спеціальне використання води в розмірі 15,93 грн. (а.с.9). Частина нестягнутого у судовому порядку та несплаченого податкового зобовязання з рентної плати за спеціальне використання води на момент розгляду справи згідно вказаної податкової декларації становить 9,30 грн. (а.с.10).

Також відповідачем подано до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області податкову декларацію екологічного за № 1 від 04.05.2016 року за 1 квартал 2016 року, де ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" самостійно визначено податкове зобовязання з екологічного податку, зокрема, за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на обєктах в сумі 9,43 грн. (а.с.11). Частина нестягнутого у судовому порядку та несплаченого податкового зобовязання з екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на обєктах на момент розгляду справи згідно вказаної податкової декларації становить 0,70 грн. (а.с.12).

ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" подано до Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області: податкову декларацію екологічного податку за № 1 від 05.04.2016 року за 4 квартал 2015 року (а.с.13) разом з розрахунком за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення за № 1 від 05.04.2016 року (а.с.14), де відповідачем самостійно визначено вказане податкове зобовязання в розмірі 3,31 грн.; податкову декларацію екологічного податку за № 1 від 04.05.2016 року за 1 квартал 2016 року (а.с.11) разом з розрахунком за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення за № 2 від 04.05.2016 року (а.с.15), де відповідачем самостійно визначено вказане податкове зобовязання в сумі 9,49 грн.; податкову декларацію екологічного податку за № 2 від 09.08.2016 року за 2 квартал 2016 року, де відповідачем самостійно визначено податкове зобовязання з екологічного податку за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в розмірі 0,35 грн. (а.с.16-17). Частина нестягнутого у судовому порядку та несплаченого податкового зобовязання з екологічного податку за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення на момент розгляду справи згідно податкової декларації екологічного податку за № 1 від 05.04.2016 року за 4 квартал 2015 року становить 2,32 грн., податкової декларації екологічного податку за № 1 від 04.05.2016 року за 1 квартал 2016 року 9,49 грн., податкової декларації екологічного податку за № 2 від 09.08.2016 року за 2 квартал 2016 року становить 0,35 грн., а всього разом 12,16 (а.с.18).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем подано до позивача податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік від 17.02.2015 року, де ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" самостійно визначено податкове зобовязання з земельного податку на 2015 рік в загальній сумі 10236,73 грн., із зазначенням суми платежу за листопад 2015 року в розмірі 853,06 грн. та за грудень 2015 року 853,07 грн. (а.с.21). Частина нестягнутого у судовому порядку та несплаченого податкового зобовязання з плати за землю у формі земельного податку на момент розгляду справи згідно вказаної податкової декларації становить 1598,25 грн. (за листопад 2015 року 745,18 грн. та за грудень 2015 року 853,07 грн.) (а.с.22-23).

Відповідно до пункту 56.11. статті 56 Податкового кодексу України самостійно визначене платником податків податкове зобовязання оскарженню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що самостійно визначене податкове зобов'язання відповідача, зазначене ним в податковій декларації з рентної плати за № 4 за 4 квартал 2015 року, податкових деклараціях екологічного податку за № 1 від 05.04.2016 року за 4 квартал 2015 року, за № 1 від 04.05.2016 року за 1 квартал 2016 року, за № 2 від 09.08.2016 року за 2 квартал 2016 року, податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік від 17.02.2015 року, є узгодженим з дня подання таких декларацій.

Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом (підпункт 54.3.5. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.265. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно приписів пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 116.1. статті 116 зазначеного Кодексу у разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.

Приписами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Судом встановлено, що Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Івано-Франківській області визначено позивачу податкове зобовязання з екологічного податку за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення за штрафними санкціями згідно податкового повідомлення-рішення за № НОМЕР_1 від 06.04.2016 року в розмірі 2,91 грн.

Також, позивачем винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ш" за № НОМЕР_2 від 01.04.2016 року, яким ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" визначено суму штрафу у розмірі 10% грошового зобовязання, погашеного з затримкою за платежем земельний податок з юридичних осіб у розмірі 319,65 грн.; податкове повідомлення-рішення форми "Ш" за № НОМЕР_3 від 01.04.2016 року, яким відповідачу визначено суму штрафу у розмірі 20% грошового зобовязання, погашеного з затримкою за платежем земельний податок з юридичних осіб в сумі 1184,98 грн.; податкове повідомлення-рішення форми "Ш" за № НОМЕР_4 від 05.04.2016 року, яким ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" визначено суму штрафу у розмірі 20% грошового зобовязання, погашеного з затримкою за платежем земельний податок з юридичних осіб у розмірі 409,80 грн. (а.с.24). Вказане податкові повідомлення-рішення направлялись Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Івано-Франківській області відповідачу (а.с.25).

Оскільки, відповідачем у відповідності до статті 56 Податкового кодексу України не порушена процедура адміністративного узгодження податкового зобов'язання визначеного податковими повідомленнями-рішеннями за № НОМЕР_1 від 06.04.2016 року, за № НОМЕР_2 від 01.04.2016 року, за № НОМЕР_3 від 01.04.2016 року, за № НОМЕР_4 від 05.04.2016 року, суд приходить до переконання, що визначена сума штрафу з екологічного податку за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 2,91 грн. та з земельного податку в загальному розмірі 1914,43 грн. є узгодженою.

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, Долинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області надсилалася відповідачу податкова вимога форми "Ю" від 31.12.2015 року за № 3119-23, яка 25.01.2016 року отримана ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", що підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.26). На час розгляду справи податкова вимога є неоскаржена та невідкликана.

Згідно підпункту 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 зазначеного Кодексу контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобовязань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості субєктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобовязання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгодженого податкового зобов'язання з рентної плати за спеціальне використання води в розмірі 9,30 грн., з екологічного податку за розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на обєктах в розмірі 0,70 грн., з екологічного податку за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в загальному розмірі 15,07 грн., з земельного податку в загальному розмірі 3512,68 грн., а всього разом 3537,75 грн. є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Податковий борг відповідача підтверджується податковою декларації з рентної плати за № 4 за 4 квартал 2015 року (а.с.9), податковими деклараціями екологічного податку за № 1 від 05.04.2016 року за 4 квартал 2015 року (а.с.13), за № 1 від 04.05.2016 року за 1 квартал 2016 року (а.с.11), за № 2 від 09.08.2016 року за 2 квартал 2016 року (а.с.16-17), розрахунками за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення за № 1 від 05.04.2016 року (а.с.14), за № 2 від 04.05.2016 року (а.с.15), податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік від 17.02.2015 року (а.с.21), податковими повідомленнями-рішеннями за № НОМЕР_1 від 06.04.2016 року, за № НОМЕР_2 від 01.04.2016 року, за № НОМЕР_3 від 01.04.2016 року, за № НОМЕР_4 від 05.04.2016 року (а.с.24), податковою вимогою форми "Ю" від 31.12.2015 року за № 3119-23 (а.с.26), довідкою про суми податкового боргу за № 75 (а.с.8), а також зворотнім боком облікових карток платника податків (а.с.10, 12, 18, 20, 22-23).

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити податковий борг в загальному розмірі 3537,75 грн. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Відповідно до пункту 95.1. статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.3. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Долинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про стягнення з ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" податкового боргу в сумі 3537,75 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" () в дохід бюджету податковий борг в сумі 3 537 (три тисячі п'ятсот тридцять сім) гривень 75 копійок з розрахункових рахунків у банках, які обслуговують дане підприємство та за рахунок готівки, що належить відповідачу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 26.12.2016 року.