Справа № 592/11467/16-а
Суддя: Алфьоров А. М.
Дата ухвалення: 2016-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/592/447/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря судового засідання Літовченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Киреєвича до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, третя особа: Управління Державної казначейської служби України у м. Сумах про порушення конституційних прав, свобод та інтересів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що згідно з ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», йому, як учаснику бойових дій, щорічно до 05 травня, повинна виплачуватись разова грошова допомога в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком. Мінімальна пенсія за віком установлена у розмірі прожиткового мінімуму, це визначено ст. 28 Закону України № 1058 від 09.07.2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Мінімальна пенсія за віком на час виплати одноразової допомоги до 5 травня 2016 року складала 1130 грн. Разова грошова допомога повинна була становити 5650 грн., але фактично відповідач сплатив йому лише 920 грн. Тому недоплата, разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року становить 4730 грн. Обмеження та призупинення дії ст.12 Закону № 3551-ХІІ у частині, яка визначає розмір виплат щорічної разової допомоги учаснику бойових дій є не правомірним, тому що суперечать вимогам ст.ст. 3, 8, 22, 58 Конституції України. Обмеження та призупинення дії cт. 12 Закону можливе тільки в умовах воєнного або надзвичайного станах (ст.64 Конституції України). Він звернувся до відповідача зі скаргою та просив провести перерахунок та доплату одноразової соціальної грошової допомоги відповідно з вимогами ст. 12 Закону № 3551-XII, недоплаченої до 05.05.2016 року, як учаснику бойових дій, але отримав відповідь-відмову за №В-565/12.02-38 від 30.09.2016 року. Посилання відповідача на те, що разова грошова допомога визначається у розмірі, встановленому Kабінетом Міністрів України, є безпідставним, тому що Кабінету Міністрів України не надано право визначати розмір виплати, лише надано право встановити порядок цих виплат. Постановою KM України № 141 від 02.03.2016 року безпідставно встановлений розмір разової грошової допомоги в сумі 920 грн., що суперечить абзацам 2,3 ст.2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивач просить суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо виплати у 2016 р. разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі меншому ніж передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; стягнути з відповідача щорічну разову грошову допомогу як учаснику бойових дій відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 р. у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням проведеної виплати у розмірі 920 грн. 00 коп.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача - Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань про відкладення у цей день розгляду справи від нього не надійшло.

Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Сумській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 Киреєвич є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням /а.с.6/.

Позивач ОСОБА_1 отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі 920 грн. згідно з постановою КМУ від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 29.04.2016 року № 320.

Згідно з ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Законом України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначено у рішенні Конституційного суду України від 03.10.1997 у справі №18/183-97, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах слід застосовувати положення закону з урахуванням дії закону у часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше та лишається діючою на момент протікання правовідносин.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» прийнятий пізніше Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», то у даному випадку, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин».

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято постанову від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Підпунктом 2 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент увязнення не виповнилося 18 років) вязням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків становить 920 грн.

Згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Конституційний Суд України в рішенні від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 зазначив, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування кожного на достатній життєвий рівень. Конституційний Суд України виходить із того, що додержання конституційних принципів соціальної і правової держави, верховенства права обумовлює здійснення законодавчого регулювання суспільних відносин на засадах справедливості та розмірності з урахуванням обовязку держави забезпечувати гідні умови життя кожному громадянину України.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість її фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Невідємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обовязок виконання соціальної політики держави. Одним із таких органів є Кабінет Міністрів України, який згідно з п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і та виконання Бюджетного кодексу України, закону України про Державний бюджет на відповідний рік.

Отже, суд дійшов висновку, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, виплачений позивачу у розмірі 920 грн., відповідає нормам чинного законодавства України, а права позивача відповідачем не порушеними.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 6 - 9, 11, 69 - 71, 160 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 Киреєвича до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, третя особа: Управління Державної казначейської служби України у м. Сумах про порушення конституційних прав, свобод та інтересів відмовити за необґрунтованістю.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми. При проголошенні вступної та резолютивної частини постанови згідно з ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя А.М. Алфьоров