Справа № 826/12510/16
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2016 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Кузьмишиної О.М., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційних скарг Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва, Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Лутугинський» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Головного управління ДФС у Луганській області, Головного управління ДФС у м. Києві, Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Лутугинський» (далі також - ТОВ «Вітряний парк Лутугинський», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач-1), Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач-2), Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва (далі також - відповідач-3), в якому позивач просив:

- визнати протиправною та незаконною бездіяльність ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві та Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Головного управління ДФС у Луганській області, ГУ ДФС у м. Києві та Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва щодо виконання вимог п. 200.12 Податкового кодексу України (далі - ПК України) з підготовки та подачі висновку про відшкодування ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» з бюджету суми в розмірі 31 914 423, 00 грн.;

- визнати протиправною та незаконною бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва щодо виконання вимог п. 200.13 ПК України та перерахування у сумі 31 914 423, 00 грн. з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок позивача;

- стягнути на користь позивача з Державного бюджету України заборгованість з відшкодування ПДВ у сумі 31 914 423, 00 грн.

Ухвалою суду від 23 вересня 2016 року до участі у справі в якості відповідача було залучено Державну податкову інспекцію у Лутугинському районі Головного управління ДФС у Луганській області (далі також - ДПІ у Лутугинському районі ГУ ДФС у Луганській області, відповідач-4).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про те, що відповідачі протиправно, в супереч імперативним положенням статті 200 ПК України вчиняють бездіяльність щодо відшкодування позивачу бюджетної заборгованості з ПДВ, в той час як позивачем були вчинені всі визначені законом дії щодо отримання такого відшкодування. Просив суд розглядати справу за його відсутності на підставі ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві та Державної податкової інспекції у Лутугинському районі Головного управління ДФС у Луганській області щодо невиконання вимог п. 200.12 статті 200 Податкового кодексу України в частині підготовки та направлення органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про відшкодування товариству з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Лутугинський» з бюджету суми в розмірі 31 914 423, 00 грн. (тридцять один мільйон дев'ятсот чотирнадцять тисяч чотириста двадцять три гривні).

Стягнено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Лутугинський» з Державного бюджету України заборгованість з відшкодування податку на додану вартість у сумі 31 914 423, 00 грн. (тридцять один мільйон дев'ятсот чотирнадцять тисяч чотириста двадцять три гривні).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва, Луганська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Луганській області подали апеляційні скарги, в яких просили скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» було подано до ДПІ у Лутугинському районі ГУ ДФС у Луганській області податкову декларацію з ПДВ за січень 2014 року, до якої було додано розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3) та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4), відповідно до яких позивач просив перерахувати на його банківський рахунок суму ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню, у розмірі 31 914 423, 00 грн.

У період з 08 квітня 2014 року по 14 квітня 2014 року співробітниками ДПІ у Лутугинському районі ГУ ДФС у Луганській області було проведено позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» від'ємного значення з ПДВ за вересень, жовтень, грудень 2013 року та бюджетного відшкодування з ПДВ за січень 2014 року.

За наслідком проведення такої перевірки контролюючим органом було складено довідку № 18/12-20-22/37904583 від 22 квітня 2014 року, за висновком якої не було встановлено порушень при відображенні позивачем у деклараціях за вересень-грудень 2013 року від'ємного значення з ПДВ у сумі 37 147 931, 00 грн. та у декларації за січень 2014 року бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 31 914 423, 00 грн.

Крім того, період з 06 травня 2014 року по 13 травня 2014 року співробітниками ДПІ у Лутугинському районі ГУ ДФС у Луганській області було проведено позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» від'ємного значення з ПДВ за січень 2014 року та бюджетного відшкодування з ПДВ за лютий 2014 року.

За наслідком проведення такої перевірки контролюючим органом було складено довідку № 20/12-20-22/37904583 від 20 травня 2014 року, за висновком якої не було встановлено порушень при відображенні позивачем у декларації за січень 2014 року від'ємного значення з ПДВ у сумі 30 899 996, 00 грн. та у декларації за лютий 2014 року бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 16 681 090, 00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Згідно з пп. 14.1.18 п. 14.1 статті 14 ПК України (тут і далі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право контролюючим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до п. 4 Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39 (далі - Порядок № 39), у разі коли за результатами перевірок платника податку не виявлено порушень, орган державної податкової служби складає довідку, а у разі, коли виявлено порушення, - акт.

Отже, у відповідності до наведених правових положень ДПІ у Лутугинському районі ГУ ДФС у Луганській області і було складено, в тому числі, довідку № 18/12-20-22/37904583 від 22 квітня 2014 року, якою підтверджено правомірність зазначення позивачем у податковій декларації з ПДВ за січень 2014 року суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодування, у розмірі 31 914 423, 00 грн.

Відповідно до п. 200.12 статті 200 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з п. 200.13 статті 200 ПК України, на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Також, відповідно до п.п. 6, 7 Порядку № 39, у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов'язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість; п'яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, контролюючим органом за місцем реєстрації позивача не було складено такого висновку, а отже, і не були виконані імперативні законодавчі норми щодо його направлення органові державної казначейської служби протягом встановленого строку.

Отже, обґрунтованими є позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність ДПІ у Лутугинському районі ГУ ДФС у Луганській області щодо невиконання вимог п. 200.12 статті 200 ПК України з підготовки та подачі висновку про відшкодування ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» з бюджету суми в розмірі 31 914 423, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в грудні 2014 року позивач був зареєстрований за новою адресою - 01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 7, у зв'язку з чим він був взятий на податковий облік у ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно, обов'язок щодо виконання наведених правових положень в частині вчинення спрямованих на відшкодування ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» з бюджету суми в розмірі 31 914 423, 00 грн дій з моменту зміни місця реєстрації позивача перейшов до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Між тим, вказаний обов'язок відповідачем-1 виконаний не був оскільки, як зазначено відповідачем-1 під час розгляду справи у судовому засіданні та вказано у долучених до матеріалів справи поясненнях, контролюючим органом у визначеному законом порядку не було отримано від ДПІ у Лутугинському районі ГУ ДФС у Луганській області документів, з яких можливо було б встановити наявність у позивача права на відшкодування суми бюджетної заборгованості з ПДВ.

Так, відповідно до приписів п.п. 10.15 - 10.17 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 травня 2014 року за №503/25280, контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) передає облікову справу платника податків та інші документи щодо адміністрування податків, зборів контролюючому органу за основним місцем обліку разом з одним примірником повідомлення за формою N 11-ОПП (із заповненим IV розділом) у такі строки: після закінчення бюджетного періоду стосовно платників податків, визначених у підпункті 10.13 цього пункту; протягом двох робочих днів після зняття з обліку в інших випадках.

Пакет документів включає, в тому числі, звітну частину облікової справи платника податків (з описом), укомплектовану податковими деклараціями (звітами, розрахунками), копіями актів або довідок за результатами камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок та іншими документами справи, строк зберігання яких не сплив.

Перелік документів, що надсилаються, зазначається у супровідному листі. Документи надсилаються поштовим відправленням з оголошеною цінністю з описом вкладення та з рекомендованим повідомленням про їх вручення або доставляються нарочно працівником контролюючого органу та передаються під підпис до підрозділу, відповідального за організацію документообігу контролюючого органу за новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків. Документи не можуть бути передані безпосередньо через платника податків чи інших третіх осіб.

Отже, наведеними нормами, в контексті досліджуваних у межах розгляду даної справи правовідносин, визначений офіційний порядок направлення довідки № 18/12-20-22/37904583 від 22 квітня 2014 року від ДПІ у Лутугинському районі ГУ ДФС у Луганській області, як контролюючого органу за попереднім місцезнаходженням позивача, до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, як контролюючого органу за основним місцем його обліку.

Як вбачається з листа ГУ ДФС у м. Києві від 18 лютого 2016 року № 3649/10/26-15-26-14, наведений порядок направлення довідки № 18/12-20-22/37904583 від 22 квітня 2014 року до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві дотриманий не був.

Разом з тим, відповідно до відомостей цього ж листа ГУ ДФС у м. Києві, ДПІ у Лутугинському районі ГУ ДФС у Луганській області до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві було надіслано, в тому числі, електронну копію довідки № 18/12-20-22/37904583 від 22 квітня 2014 року.

Слід зазначити, що виходячи з імперативного обов'язку контролюючого органу за основним місцем обліку платника податку виконати вимоги п. 200.12 статті 200 ПК України з підготовки та подачі висновку про відшкодування сум бюджетної заборгованості з ПДВ після закінчення відповідної перевірки, оформленої довідкою, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві було зобов'язано після отримання електронної копії довідки № 18/12-20-22/37904583 від 22 квітня 2014 року подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок щодо здійснення бюджетного відшкодування ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» суми заборгованості в розмірі 31 914 423, 00 грн.

Необхідно звернути увагу, що наведені приписи ПК України не ставлять в залежність гарантоване право платника податку на отримання суми бюджетного відшкодування від дотримання контролюючими органами приписів Порядку обліку платників податків і зборів щодо направлення довідок за результатами камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних). Направлення ж електронної копії довідки № 18/12-20-22/37904583 від 22 квітня 2014 року є достатньою умовою для реалізації контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку обов'язку виконання вимог п. 200.12 статті 200 ПК України, оскільки в протилежному випадку контролюючим органом будуть порушені гарантовані податковим законодавством права платника податків на отримання бюджетного відшкодування.

Разом з тим, як було встановлено під час розгляду справи, після отримання ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві електронної копії довідки № 18/12-20-22/37904583 від 22 квітня 2014 року, контролюючим органом не було подано органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок щодо здійснення бюджетного відшкодування ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» суми заборгованості в розмірі 31 914 423, 00 грн.

Враховуючи наведене вище, така бездіяльність відповідача-1 є протиправною, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості відповідних позовних вимог ТОВ «Вітряний парк Лутугинський».

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на безпідставність вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідачів-2 та 3 щодо виконання ними вимог п.п.200.12 та 200.13 статті 200 ПК України, оскільки, по-перше, ГУ ДФС у м. Києві не є контролюючим органом за основним місцем обліку позивача, відповідно на нього не покладений обов'язок вчиняти дії щодо здійснення бюджетного відшкодування ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» суми заборгованості з ПДВ, а по-друге, бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва щодо вчинення дій із здійснення бюджетного відшкодування ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» суми заборгованості з ПДВ не може бути визнана протиправною, оскільки до відповідача-3 не надходив у передбаченому законом порядку відповідний висновок контролюючого органу, який є єдиною підставою реалізації органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, вимог п. 200.13 статті 200 ПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції надано належну та обґрунтовану оцінку обставинам справи на підставі чого суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позов ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» в наведеній частині не підлягає задоволенню.

При вирішенні даної справи слід взяти до уваги судову практику Верховного Суду України, викладену, зокрема, в його постанові від 17 листопада 2015 року по справі № 21-4371а15.

Зокрема, Верховним Судом України було визначено, що задоволення позовних вимог в частині стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ є помилковим з огляду на те, що така вимога позивача не є правильним способом захисту прав платника ПДВ.

У цьому випадку правильним способом захисту позивача є вимога про зобов'язання відповідача до виконання покладених на нього законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до ч. 1 статті 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вимоги наведеного правового положення, суд вважає за необхідне відступити від наведеної вище правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України. При цьому суд звертає увагу на наступне.

Як визначено самим Верховним Судом України у вказаній постанові, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Слід зазначити, що найбільш ефективним та таким, що унеможливлює подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень щодо порушення прав позивача на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, та, відповідно, зведе до мінімуму необхідність повторного звернення до суду, в тому числі, через невиконання або неналежне виконання рішення суду, є спосіб захисту порушеного права ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» саме шляхом стягнення на користь позивача з Державного бюджету України заборгованості з відшкодування ПДВ у сумі 31 914 423, 00 грн.

При цьому слід звернути увагу на те, що наведений вище правовий висновок Верховного Суду України явно протирічить іншій судовій практиці Верховного Суду України, сформованій, зокрема, у рішеннях від 03 червня 2014 року по справі № 21-131а14, від 14 жовтня 2008 року по справі № 21-1159во08, від 15 жовтня 2007 року по справі № 21-217во05, від 02 грудня 2008 року по справі № 21-1169во08, від 02 грудня 2008 року по справі № 21-1160во08.

У наведених рішеннях Верховний Суд України підтвердив правомірність застосування способу захисту порушеного права позивача саме шляхом стягнення на його користь бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ.

Окрім зазначених рішень колегія суддів звертає увагу на постанову Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 2а/0570/17001/2012, де зазначено, що правильним способом захисту позивача є вимога про зобов'язання відповідача до виконання покладених на нього Законом і підзаконними актами обов'язків щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у справі № 21-1067а16 від 07 червня 2016 року, зазначаючи, що відшкодування з Державного бюджету України є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства.

Також, колегія суддів звертає увагу на рішення Вищого адміністративного суду України від 02 березня 2016 року у справі № К/800/9285/15, від 03 березня 2016 року у справі № К/800/37951/15, від 15 вересня 2016 року у справі № К/800/14396/16, у яких суд під час розгляду справи дотримується та керується вище зазначеними юридичними висновками Верховного Суду України.

Беручи до уваги наведене, враховуючи встановлену вище протиправність бездіяльність контролюючих органів щодо виконання вимог п. 200.12 статті 200 ПК України, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку та визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, похідні позовні вимоги ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» про стягнення на його користь з Державного бюджету України заборгованості з відшкодування ПДВ у сумі 31 914 423, 00 грн.

Щодо питання дотримання позивачем строків звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, колегія суддів звенрртає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з положень наведеної норми вбачається, що відлік строку звернення особи до суду, в контексті правовідносин, які досліджуються судом в межах розгляду даної справи, починається не з моменту закінчення строку, який надається контролюючим органам на направлення висновку про бюджетне відшкодування до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, як про це зазначає відповідач-1, а з моменту коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Необхідно враховувати, що відносини щодо невиконання відповідачами обов'язку відшкодувати позивачу суму бюджетної заборгованості з ПДВ є триваючими і, як було встановлено вище, лише з листа ГУ ДФС у м. Києві від 18 лютого 2016 року №3649/10/26-15-26-14 позивачу стало відомо про те, що підставою невиконання такого обов'язку є ненадходження до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, згідно встановленої Порядком обліку платників податків і зборів процедури, довідки № 18/12-20-22/37904583 від 22 квітня 2014 року від ДПІ у Лутугинському районі ГУ ДФС у Луганській області.

Відповідно, з урахуванням наведених вимог КАС України, саме з моменту отримання такого листа ГУ ДФС у м. Києві від 18 лютого 2016 року необхідно обраховувати строк звернення ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» до суду з даним адміністративним позовом.

Оскільки позовна заява була подана позивачем до суду 12 серпня 2016 року, як це вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що ТОВ «Вітряний парк Лутугинський» було дотримано строк звернення до суду, а тому необґрунтованою є позиція ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Крім цього, відповідно до правил ст. 94 КАС України, ч. 6 ст. 186 КАС України та ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI колегія суддів вирішує питання про стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий бір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, а також у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.п 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору складає - 1 розмір мінімальної заробітної плати; за подання позову майнового характеру суб'єктом владних повноважень, юридичною особою ставка судового збору складає - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Сума мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року складає 1 378, 00 грн.

Так, 1,5 відсотка ціни позову складатиме: 31 914 423, 00*1,5% = 478 716,35 грн.

Таким чином, за одну вимогу немайнового характеру апелянту слід сплатити судовий збір у розмірі - 1 378, 00 грн.*110%= 1 515,80 грн.

Крім того, Луганській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганській області слід також сплатити за вимогу майнового характеру, пропорційно поділену між двома апеллянтами (ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві та Луганською ОДПІ Головного управління ДФС у Луганській області), а саме - 478 716, 35 грн. /2 = 239 358, 17 грн.

Тобто, загальна сума до сплати при подачі апеляційної скарги становить - 240 873, 98 грн. (1 515, 80 грн.+239 358, 17 грн.), яку належить стягнути з Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 94, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі м. Києва, Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року - без змін.

Стягнути з Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області ( адреса: 93400, вулиця Енергетиків, 72, м. Сєвєродонецьк) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 240 873, 98 грн. (одержувач платежу: УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва; код з ЄДР одержувача 38004897; банк одержувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019; рахунок 1007, код бюджетної класифікації 00015622; код ЄДР суду 38004897).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 22 грудня 2016 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Кузьмишина О.М.