Справа № 2а-9629/10/0870
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2016-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2016 р. м. Київ К/800/47297/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.,

за участю: секретаря Шевчук П.О.,

представника відповідача Деміденко Ю.В.,

Прокурора Кузнецової Ю.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжя Міжрегіонального головного управління Міндоходів на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 по справі №2а 9629/10/0870 за позовом Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжя Міжрегіонального головного управління Міндоходів, за участю прокуратури Запорізької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., пояснення представника відповідача та прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2011, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжя Державної податкової служби, за участю прокуратури Запорізької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення від 04.05.2006 №/0, від 31.05.2006 №/1, від 09.08.2006 №/2, від 20.10.2006 №/3 в частині визначення основного платежу з податку на прибуток у сумі 129037,85грн. та штрафних санкцій у сумі 156864,94грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжя Міжрегіонального головного управління Міндоходів 20.09.2013 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 25.09.2013 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог Спеціалізована державна податкова інспекція по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжя Міжрегіонального головного управління Міндоходів посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, пункту 5.1, підпункту 5.2.8 пункту 5.2 статті 5, підпункту 12.1.1 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», статі 7, 9, 11, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжя проведено планову виїзну документальну перевірку Відкритого акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.10.2003 по 3 1.12.2005.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпунктів 5.2.1, 5.2.8 пункту 5.2, підпунктів 5.4.2, 5.4.6 пункту 5.4, пункту 5.1 статті 5, пункту 1.32 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», що призвело до заниження податку на прибуток підприємства на суму 1016639,00грн.

За результатами перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжя складено акт від 19.04.2006 №5/08-01/00186536 та прийнято податкові повідомлення-рішення: від 04.05.2006 №/0, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1932483,80грн., у тому числі за основним платежем - 1015241,00грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 917242,80грн.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням в частині донарахування податку на прибуток в сумі 129037,85грн. та застосування 156864,94грн. штрафних санкцій оскаржив його в адміністративному порядку та за результатами процедури адміністративного оскарження відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 31.05.2006 №/1, від 09.08.2006 №/2, від 20.10.2006 №/3.

Фактичною підставою для прийняття спірних рішень в частині донарахування податку на прибуток в сумі 129037,85грн. та застосування 156864,94грн. штрафних санкцій став висновок податкового органу про завищення позивачем валових витрат на 346642,53грн. у зв'язку з віднесенням до їх складу суми безнадійної заборгованості в порушення підпункту 5.2.8 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»; про завищення валових витрат на 106843,67грн. у зв'язку з віднесенням до їх складу суми витрат на проведення тренінгів в порушення підпункту 5.4.2 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Щодо висновку податкового органу про завищення позивачем валових витрат на 346642,53грн. у зв'язку з віднесенням до їх складу суми безнадійної заборгованості в порушення підпункту 5.2.8 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» колегія суддів звертає увагу на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем (енергопостачальна організація) та ЗДКПЕ «Запоріжелектротранс» (абонент) було укладено договір від 11.01.1996 №82Д(96) на постачання електроенергії.

У зв'язку з несплатою абонентом вартості поставленої електроенерігіїї Відкрите акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна» звернулося до суду з позовними заявами про стягнення заборгованості з ЗДКПЕ «Запоріжелектротранс» у сумі 346642,53грн. На виконання рішень Господарського суду Запорізької області, які датовані 2001 роком, були видані накази, які пред'явлені до виконавчої служби, проте 08.04.2004 виконавчі документи повернуто стягувачу без виконання.

Позивачем вказана сума заборгованості у розмірі 346642,53грн. у податковому обліку відображена як безнадійна та включена до складу валових витрат

Відповідно до підпункту 5.2.8 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми безнадійної заборгованості в частині, що не була віднесена до валових витрат, у разі коли відповідні заходи щодо стягнення таких боргів не привели до позитивного наслідку, а також суми заборгованості, стосовно яких закінчився строк позовної давності.

В той же час, згідно з підпунктом 12.1.1 пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» в редакції, яка була чинна на момент звернення позивача до суду з позовами про стягнення з абонента суми заборгованості, платник податку - продавець товарів (робіт, послуг), у тому числі банки і небанківські фінансові установи, має право зменшити суму валового доходу звітного періоду на вартість відвантажених товарів (виконаних робіт, наданих послуг), у разі коли покупець таких товарів (робіт, послуг) затримує без погодження з платником податку оплату їх вартості. Зазначене зменшення здійснюється у разі, якщо платник податку звернувся із заявою до суду (арбітражного суду) про стягнення заборгованості з такого покупця або про визнання покупця банкрутом, а також у випадках, коли за поданням продавця нотаріус вчинив виконавчий напис про стягнення боргу з покупця чи стягнення заставленого майна.

Відповідно до пункту 12.1.5. пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у разі коли суд (арбітражний суд) приймає рішення на користь продавця, валові доходи такого продавця збільшуються на суму заборгованості, фактично відшкодованої покупцем.

У разі коли протягом тридцяти календарних днів після прийняття зазначеного рішення покупець не повертає суму заборгованості, визнаної судом (арбітражним судом), продавець звертається протягом наступних тридцяти календарних днів до арбітражного суду із заявою про визнання такого покупця банкрутом. При цьому валові доходи продавця не збільшуються на суму визнаної заборгованості покупця протягом строку судового розгляду справи. У разі коли продавець у зазначений термін не подає заяву до арбітражного суду він зобов'язаний збільшити валові доходи на суму заборгованості, визнаної судом (арбітражним судом).

Таким чином, для правильного вирішення справи судам необхідно було з'ясувати чи включено позивачем до складу валового доходу вартість електроенергії, поставленої ЗДКПЕ «Запоріжелектротранс»; чи застосовував позивач процедуру врегулювання безнадійної заборгованості, передбачену статтею 12 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», зокрема чи зменшувалась позивачем сума валового доходу при зверненні з позовними заявами до суду про стягнення заборгованості з такого покупця; та відповідно перевірити правомірність включення суми заборгованості до валових витрат за

підпунктом 5.2.8 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» після повернення виконавчого листа.

Щодо висновку податкового органу про завищення позивачем валових витрат на 106843,67грн. у зв'язку з віднесенням до їх складу суми витрат на проведення тренінгів в порушення підпункту 5.4.2 пункту 5.4 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

За змістом підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 зазначеного Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з пунктом 1.32 статті 1 зазначеного Закону господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Отже, виходячи з положень законодавства формування платником податків валових витрат вимагає наявності зв'язку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю та їх підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами.

Таким чином, для правильного вирішення справи необхідно було досліджувати факт безпосереднього зв'язку витрат з господарською діяльністю платника податків, який може бути встановлений з врахуванням якісних характеристик послуг, які б однозначно свідчили про призначення наданих послуг для використання в господарській діяльності платника податків, відповідали б змісту цієї діяльності.

Обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин четвертої та п'ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, відповідно до вимог статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, судами попередніх інстанцій обставини справи встановлено неповно, вимоги процесуального законодавства щодо безпосереднього, всебічного, повного та об'єктивного дослідження доказів виконано не було, що і потягло за собою прийняття судових рішень, що не відповідають вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливлюють встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Керуючись статтями 160, 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Запоріжжя Міжрегіонального головного управління Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.01.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2013 по справі №2а 9629/10/0870 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І. Бившева

__________________ І.Я. Олендер