Справа № 816/2277/16
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2016-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2016 року м. ПолтаваСправа №816/2277/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі - відповідач, Шевченківський ВДВС) про визнання протиправними та скасування постанов від 31.10.2016 ВП №52428796 про стягнення з боржника виконавчого збору, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

В обґрунтування позовних вимог посилався на протиправність оспорюваних постанов, оскільки державний виконавець не вчиняв дій з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави від 08.06.2016 №554/18122/14-ц, а виконавчий документ повернуто стягувачу за його клопотанням. Зазначив, що про відкриття виконавчого провадження дізнався лише після ознайомлення з його матеріалами 29.11.2016, оскільки державний виконавець не надіслав постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідач позов не визнав. Письмові заперечення мотивував тим, що у межах виконавчого провадження державним виконавцем вчинені дії з примусового виконання виконавчого документа - накладено арешт на майно боржника та надіслано запити щодо виявлення зареєстрованого за позивачем майна.

У судове засідання 19.12.2016 особи, які беруть участь у справі не зявились, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

А відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, та з огляду на надані ними клопотання про розгляд справи без їх участі, судовий розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження, без фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що Октябрським районним судом м. Полтави 08.06.2016 виданий виконавчий лист №554/18122/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" заборгованості за кредитним договором від 25.12.2007 №0001/07/25-Nm, що складається із заборгованості за кредитом у сумі 28125 доларів США, що еквівалентно 728156,25 грн, заборгованості за процентами у сумі 2257,84 доларів США, що еквівалентно 58455,47 грн, та пені у сумі 11750,69 грн, а всього 30382,84 доларів США, що еквівалентно 786611,72 грн та 11750,69 грн /а.с. 109/.

30.09.2016 постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС на підставі заяви представника ПАТ "Банк Форум" за довіреністю ОСОБА_3 від 30.09.2016 /а.с. 107-108, 110-111/, відкрито виконавче провадження №52428796 та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду до 07.10.2016 /а.с. 113/.

30.09.2016 представником ПАТ "Банк Форум" за довіреністю ОСОБА_3 до канцелярії Шевченківського ВДВС подано заяву про повернення заяви про примусове виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави від 08.06.2016 №554/18122/14-ц /а.с. 114/.

У зв'язку з наявністю у довіреності ПАТ "Банк Форум" від 03.06.2016 №10/06-01 /а.с. 110/ застереження щодо відсутності у представника прав на подання клопотань про повернення виконавчих документів, начальник Шевченківського ВДВС листом від 06.10.2016 за вих. №42012 звернувся до ПАТ "Банк Форум" із клопотанням про надання підтвердження щодо повернення зазначеного вище виконавчого листа /а.с. 123/.

10.10.2016 відповідачем одержано заяву Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум" про повернення виконавчого листа стягувачу /а.с. 124/.

09.11.2016 стягувач повторно звернувся до Шевченківського ВДВС із клопотанням про повернення виконавчого листа без виконання /а.с. 126/.

Поміж тим, 31.10.2016 державним виконавцем Шевченківського ВДВС у межах виконавчого провадження №52428796 винесені постанови про стягнення з боржника (ОСОБА_1В.) виконавчого збору у розмірі 79836,24 грн /а.с. 131/ та витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 70,04 грн /а.с. 138/.

31.10.2016 постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС виконавчий лист Октябрського районного суду м. Полтави від 08.06.2016 №554/18122/14-ц повернуто стягувачу, припинено чинність постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.10.2016 №52428796 та скасовані інші заходи примусового виконання рішення /а.с. 128/.

03.11.2016 державним виконавцем Шевченківського ВДВС винесені постанови про відкриття виконавчого провадження за постановою про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 70,04 грн (ВП №52783162) та за постановою про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 79836,24 грн (ВП №52785096) /а.с. 132, 138/.

Надані суду матеріали виконавчого провадження не містять доказів надіслання та вручення боржнику вищеперелічених постанов державних виконавців.

З матеріалами виконавчого провадження №52428796 позивач ознайомився 29.11.2016 /а.с. 129/.

Представник позивача ОСОБА_4 ознайомилась з матеріалами виконавчих проваджень №№52428796, 52783162, .12.2016 /а.с. 130, 135/.

Не погодившись з постановами державного виконавця від 31.10.2016 ВП №52428796 про стягнення з боржника виконавчого збору, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, позивач оскаржив їх до суду.

Оскільки позов надійшов до суду 09.12.2016, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущений.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням суб'єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, у спірний період було визначено Законами України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХIV (частково втратив чинність з 05.10.2016) /надалі - Закон №606-ХIV/ та від 02.06.2016 №1404-VIII (набув чинності з 05.10.2016) /надалі - Закон №1404-VIII/.

Згідно зі статтею 25 Закону №606-ХIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

При цьому частиною першою статті 31 Закону №606-ХIV визначено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, державний виконавець не пізніше наступного дня після відкриття виконавчого провадження має надіслати боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Однак, надані суду копії матеріалів виконавчого провадження №52428796 не містять документального підтвердження виконання державним виконавцем наведених вище вимог Закону №606-ХIV, у зв'язку з чим суд погоджується з доводами представника позивача про те, що копію постанови про відкриття зазначеного виконавчого провадження від 30.09.2016 боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення не надіслано.

Відтак, ОСОБА_1 не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження №52428796 та необхідність добровільного виконання вимог виконавчого документа у строк до 07.10.2016.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №606-ХIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За приписами статті 32 Закону №606-ХIV заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

У наданій суду копії матеріалів виконавчого провадження №52428796 наявна постанова державного виконавця від 05.10.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 /а.с. 117/.

Спираючись на наявність цієї постанови відповідач стверджує, що державним виконавцем вчинені дії з примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави від 08.06.2016 №554/18122/14-ц.

Разом з цим, суд зауважує, що в силу наведених вище положень Закону №606-ХIV примусове виконання відповідного виконавчого документа розпочинається після закінчення визначеного у постанові про відкриття виконавчого провадження строку для його добровільного виконання. Як зазначено судом вище, у постанові від 30.09.2016 боржнику надано строк для добровільного виконання до 07.10.2016.

За таких обставин, у державного виконавця були відсутні підстави для здійснення заходів примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа з 05.10.2016.

До того ж, суд враховує, що 05.10.2016 набув чинності Закон №1404-VIIІ, відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" якого виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як визначено частиною першою статті 27 Закону №1404-VIIІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

А відповідно до частини другої цієї ж статті, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Отже, виконавчий збір державним виконавцем стягується лише у разі вчинення фактичних дій щодо стягнення заборгованості за виконавчим документом з боржника.

У спірних відносинах відповідні дії державним виконавцем не здійснювались, а виконавчий документ повернуто стягувачу за його клопотанням.

А відтак, підстави для стягнення з боржника виконавчого збору - відсутні.

Окрім того, суд зазначає, що поняття та порядок покриття витрат виконавчого провадження визначено у статті 42 Закону №1404-VIIІ.

Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

А частиною четвертою названої статті визначено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Водночас, постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 31.10.2016 державним виконавцем прийнято на підставі статті 41 Закону №606-ХIV. До того ж, дана постанова не містить обґрунтувань щодо розміру витрат виконавчого провадження та необхідності їх примусового стягнення з боржника.

Зважаючи на те, що заходи примусового виконання виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави від 08.06.2016 №554/18122/14-ц державним виконавцем фактично не здійснювались, підстави для стягнення з боржника витрат виконавчого провадження відсутні.

Враховуючи вищевикладені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність постанов державного виконавця від 31.10.2016 ВП №52428796 про стягнення з боржника виконавчого збору, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ /частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України/.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку відповідач не довів суду, що при прийнятті спірних постанов державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Разом із цим, позивач навів належні та допустимі докази порушення відповідачем його прав та законних інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1

16.12.2016 представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу.

Згідно з частиною першою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої цієї статті, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Частиною третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 №4191-VI розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на правову допомогу до суду надано договір про надання правової допомоги від 06.12.2016 №47, ордер на надання правової допомоги №007223, копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю, розрахунок вартості наданої правової допомоги від 16.12.2016 та квитанцію від 12.12.2016 №72/ПО на суму 3000,00 грн /а.с. 98-102/.

Документально підтверджена сума витрат на правову допомогу становить 3000,00 грн, її розмір відповідає наведеним вище вимогам Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати загалом у розмірі 3799,06 грн (у т.ч., 799,06 грн - судовий збір, 3000,00 грн - витрати на правову допомогу).

Керуючись статтями 2, 7-11, 41, 69-71, 86, 94, 122, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 31.10.2016 ВП №52428796 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 79836,24 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 31.10.2016 ВП №52428796 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 70,04 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 3799,06 грн (три тисячі сімсот дев'яносто дев'ять гривень шість копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.С. Бойко