Справа № 621/2118/16-а
Суддя: Вельможна І. В.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Спр. № 621/2118/16-а
Пр. № 2-а/621/68/16
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Акулової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого сержанта Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Зіновєва Володимира Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

в с т а н о в и в:

28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до старшого сержанта Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Зіновєва В.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому зазначив, що 10 вересня 2016 року близько 00 год. 30 хв. позивач, керуючи автомобілем ВАЗ-2107, рухався по вул. Радянська в м. Змієві Харківської області і зупинився біля знаку «Пішохідний перехід» для надання пішоходам змоги перейти дорогу, в цей момент автомобіль ОСОБА_1 заглох і з першого разу завести його не видалося можливим. В цей час, коли позивач намагався завести свій автомобіль, до нього під'їхав автомобіль патрульної служби поліції, і нерозбірливо відрекомендувавшись інспектор звинуватив ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху, а саме в тому, що позивач здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п. 15.9 Правил дорожнього руху України. Після цього, інспектор запросив водія ВАЗ-2107 - ОСОБА_1 до службового автомобіля та попросив надати посвідчення водія; свідоцтво про реєстрацію автомобіля; страховий поліс. Зіновєв В.В. почав складати матеріали про адміністративне правопорушення та виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення, серії ПС2 № 22413, якою, зокрема, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. З вказаною постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає її незаконною та необгрунтованою, оскільки при її складанні відповідач не врахував особу позивача, його матеріальний стан та інші обставини, зокрема, те, що позивач не має змоги сплатити штраф, так як ніде не працює та проходить медичний огляд для подальшої служби в Збройних Силах України, крім того ОСОБА_1 не було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не надана можливість скористатися правовою допомогою. Також, позивач звертав увагу суду на те, що Зіновєв В.В. здійснив розгляд справи на місці - без підготовки та надання часу ОСОБА_1 для надання заперечень та документів, які характеризують його особу. При цьому, інспектором не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху. Позивач підписав оскаржувану постанову під психологічним тиском, оскільки відповідач не повертав йому його документи, та її копію ОСОБА_1 так і не було видано. Позивач отримав копію постанови від 10 вересня 2016 року № 22413 лише після особистого звернення до заступника начальника Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Горбунова Р.О. - 27 жовтня 2016 року.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив визнати дії старшого сержанта Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Зіновєва В.В. щодо складання Постанови у справі про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2016 року, серії ПС2 № 22413 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - незаконними; Визнати Постанову у справі про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2016 року, серії ПС2 № 22413 - протиправною та скасувати її; Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 10 вересня 2016 року - закрити.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник позивача - ОСОБА_4, на задоволенні позову наполягав, вказуючи, що відповідачем були порушені вимоги КУпАП та Конституції України, не з'ясовані всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, рішення прийнято передчасно з огляду на упереджене ставлення Зінов'єва В.В., в тому числі й до його особи. Факт порушення не доведено, автомобіль зламався, стоянка була вимушена.

Відповідач Зіновєв В.В. у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином та своєчасно, отже його посилання на зайнятість на роботі розцінюються судом як не поважні причини неявки, а клопотання про відкладення розгляду справи - не приймається судом до уваги. Крім того, Зіновєв В.В. надав до канцелярії суду письмові заперечення проти адміністративного позову ОСОБА_1, в яких вказав, що обставини, викладені в адміністративному позові ОСОБА_1 не відповідають дійсності, а саме 10 вересня 2016 року під час чергування в м. Змієві Харківської області по вул. Радянській, 4 на пішохідному переході було виявлено припаркований на проїжджій частині автомобіль ВАЗ-2107, державний номерний знак НОМЕР_1, за кремом якого знаходився позивач, який грав в мобільний телефон. ОСОБА_1 повідомив працівнику патрульної служби, який, зокрема, належним чином представився, назвавши свої дані про особу та пред'явивши своє службове посвідчення, що він зупинився саме на пішохідному переході, оскільки тут добре працює Wi-Fi. Після складання постанови про адміністративне правопорушення позивач з першого разу запустив двигун свого авто та поїхав, що свідчить про справність транспортного засобу позивача. Також Зіновєв В.В. зазначав, що під час складання оскаржуваної постанови ОСОБА_1 було роз'яснено положення ст. ст. 268, 287-289, 307, 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується підписом позивача у вказаній постанові. При цьому, копія постанови від 10 вересня 2016 року була вручена ОСОБА_1 на місці, що також підтверджується підписом останнього. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що під час складання постанови про адміністративне правопорушення позивач ніяких зауважень не мав, визнавав свою вину, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до висновку про обґрунтованість позову і необхідність його задоволення, виходячи з наступного:

З копії Постанови у справі про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2016 року, серії ПС2 № 22413, вбачається, що 10 вересня 2016 року о 01 год. 30 хв. ОСОБА_1 в м. Змієві Харківської області по вул. Радянська, 4, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п. 15.9 г Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів за вчинення адміністративного правопорушення, яке, зокрема, полягає у порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 суд виходив з того, що відповідачем Зіновєвим В.В., в порушення ст. 71 КАС України, не надано жодного доказу в обгрунтування своїх заперечень.

Так, до матеріалів справи старшим сержантом надано копії фотознімків та рапорт інспектора СРПП Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Руденка С.В.

Надані відповідачем фотознімки не приймаються судом до уваги, оскільки з них неможливо встановити чий саме автомобіль зображено і де він припаркований, так як на фото не відображено держаний номерний знак автомобіля та відсутній панорамний знімок місцевості, з якого буде вбачатися, що на вказаних фото зображена саме вул. Радянська м. Змієва Харківської області. При цьому, на фото також відсутні дата та час їх виготовлення.

Наданий відповідачем письмовий рапорт інспектора СРПП Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Руденка С.В. не приймається до уваги, оскільки Руденко С.В. також є заінтересованою у розгляді справи особою та такі показання не можуть слугувати беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 за відсутності інших доказів.

Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з тим, словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» - не є тотожними та мають різне цільове спрямування.

Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 - «Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

Частиною 3 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу.

Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи.

Відповідач Зіновєв В.В. не дотримався положень закону та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу без об'єктивного з'ясування обставин справи та не надавши позивачу часу на підготовку до розгляду справи.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу Зіновєв В.В. суттєво порушив права ОСОБА_1

Крім того, відповідачем, в порушення ст. ст. 59, 63 Конституції України, ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не надано жодного достовірного доказу про роз'яснення ОСОБА_1 його прав, в тому числі права на правову допомогу.

При цьому, суд також зважає на те, що зазначені вище посилання позивача у виправдання своїх дій не знайшли свого спростування в судовому засіданні.

Стаття 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 162 того ж Кодексу при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову зокрема про визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання недійсним рішення чи окремих його положень.

Статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень - скасовує постанову і закриває справу.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, яка викладена відповідачем у Постанові у справі про адміністративне правопорушення від 10 вересня 2016 року, не ґрунтується на фактичних даних, а є лише припущеннями Зіновєва В.В. про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, що суперечить вимогам ст. ст. 251, 252, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є, у сукупності з наявним порушенням процедури складання Постанови у справі про адміністративне правопорушення, підставою для визнання вказаної Постанови відносно ОСОБА_1 від 10 вересня 2016 року необґрунтованою та незаконною, такою, що прийнята без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладені обставини і висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також той факт, що відповідач, в порушення ст. 71 КАС України, не довів вину позивача, суд вважає необхідним повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6-8, 17-19, 69-71, 128, 158-163 КАС України, ст.ст. 1, 2, 9, 23, 122, 251, 256, 258, 268, 276, 283, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого сержанта Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Зіновєва Володимира Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправними дії старшого сержанта Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Зіновєва Володимира Володимировича щодо складання Постанови у справі про адміністративне правопорушення, серії ПС2 № 22413 від 10 вересня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії ПС2 № 22413 від 10 вересня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п'ятдесят п'ять) грн.. - визнати незаконною та скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: