Справа № 808/3089/16
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2016-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року 17год.55хв.Справа № 808/3089/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Дуляницької С.М., суддів Батрак І.В., Матяш О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 026891 від 04.10.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивач не має відношення до автомобільного перевезення, відносно якого складено акт та винесено постанову, оскільки позивач перевезення не здійснював. Автомобіль, яким здійснювалося перевезення, позивач 03.04.2014 передав в оренду ТОВ "Діа-баз". Представник позивача просить справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача подав письмові заперечення, в яких зазначає, що водієм транспортного засобу не були надані уповноваженим на перевірку особам документи відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", Наказу № 385 від 24.06.2010 Міністерства транспорту та звязку України, зокрема у водія був відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу; у водія відсутня індивідуальна контрольна книжка водія. Процедура розгляду акта про встановлене порушення та винесення постанови не порушена, фінансова санкція до позивача застосована правомірно. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити, справу розглянути без участі представника відповідача.

Зважаючи, що всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників, судовий розгляд справи, відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, перевіривши їх наявними у справі доказами, суд з'ясував таке.

18 серпня 2016 року співробітниками Управління Укртрансінспекції у Харківській області проведено перевірку транспортного засобу марки DAF XF 95.480, номерний знак АР 2533. В акті перевірки зазначено, що транспортний засіб належить ОСОБА_1, водій ОСОБА_2 (а.с.9).

Перевіркою встановлено порушення: надання послуг з перевезення вантажу за відсутності протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 026891 від 04.10.2016 (а.с.8), якою до позивача застосовано штраф в розмірі 1700 грн.

Не погоджуючись з названою постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05 квітня 2001 року.

Так, статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно зі статтею 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов'язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Водночас, ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначає відповідальність автомобільних перевізників. Зокрема, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведених вище норм видно, що за відсутності документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Поряд з тим, з матеріалів справи встановлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору оренди транспортних засобів від 03.04.2014 (а.с.10-11) позивач передав в оренду ТОВ "Біа-баз" сідловий тягач-Е, марки DAF, модель XF 95.480, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.10-11). Обставини щодо передачі вказаного транспортного засобу в оренду підтверджуються також: актом прийому-передачі від 03.04.2014 (а.с.69), платіжним дорученням про перерахування орендної плати (а.с.81).

Крім того, водій ОСОБА_2 працює у ТОВ "Діа-баз", що підтверджується наказом про прийняття на роботу (а.с.71), особовою карткою працівника (а.с.72), копією трудової книжки ОСОБА_2 (а.с.83), розрахунковими листами про нарахування водію заробітної плати (а.с.84-85).

З наявної в матеріалах справи копії подорожнього листа вантажного автомобіля вбачається, що перед виїздом автомобіля в рейс посвідчення водія перевірено, видано завдання та пальне посадовою особою ТОВ "Діа-баз" (а.с.87). У товарно-транспортній накладній від 18.08.2016 (а.с.86) міститься позначка, що товар прийняв водій/акспедитор ОСОБА_2, підпис засвідчено відбитком печатки ТОВ "Діа-баз".

З огляду на наведене вище суд дійшов висновку, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, не доведено обставин щодо того, що саме позивач здійснював перевезення вантажів 18.08.2016 автомобілем DAF XF 95.480, номерний знак АР 2533. Водночас матеріалами справи підтверджено, що станом на 18.08.2016 вказаний автомобіль позивач передав в оренду ТОВ "Діа-баз", водій ОСОБА_2, є працівником ТОВ "Діа-баз".

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При розгляді справи встановлено, що при прийнятті оскаржуваної постанови про застосування адміністративно господарського штрафу відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення. Правомірність оскаржуваного рішення відповідачем не доведена.

Зважаючи, що ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт передбачає можливість застосування адміністративно-господарських штрафів саме до автомобільних перевізників, яким позивач не являвся, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.

Згідно із частиною 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 122, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 026891 від 04.10.2016.

Присудити на користь позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.М.Дуляницька

Судді І.В.Батрак

ОСОБА_3