Справа № 328/4155/16-а
Суддя: Ушатий І. Г.
Дата ухвалення: 2016-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 328/4155/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого: Ушатого І.Г.

при секретарі: Гніпель О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01.12.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік, зобовязати ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 02 вересня 2016 року відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 р.р.), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією, стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 суму судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Позивач посилається на те, що він з 07.07.2010 року перебуває на обліку в Токмацькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення йому пенсії він продовжував працювати.

З 01.09.2016 року він набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 02.09.2016 року звернувся до Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою встановленої форми про призначення йому пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії.

ОСОБА_2 об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листами від 09.11.2016 року № 28/02-26-2016 та від 16.11.2016 р. №55/М-7 повідомило, що його було фактично переведено з пенсії по вислузі років на пенсію за віком. При цьому, при розрахунку його пенсії за віком застосовується показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2009 рік (абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший).

З даними діями позивач не згоден, та вважає їх такими, що порушують його гарантоване Конституцією та Законами України право з наступних підстав.

Управлінням Пенсійного фонду України в Токмацькому районі Запорізької області з 07 липня 2010 року йому призначено пенсію по вислузі років у відповідності до ст. 55 Закону Україні «Про пенсійне забезпечення». Станом на день призначення пенсії як працівнику освіти у відповідності до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» йому виповнилось майже 54 роки, отже, пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає призначення пенсії чоловікам після досягнення пенсійного віку, йому призначено бути не могло.

Оскільки ОСОБА_1 31.08.2016 р. виповнилось 60 років, 01 вересня 2016 року він отримав право на призначення пенсії за віком на загальних підставах з урахуванням ст.26 та ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Умовою для призначення даного виду пенсії є досягнення пенсійного віку. Таким чином, йому має бути призначено пенсію за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії, тобто 2013 -2015 роки.

Подібна правова позиція була також висловлена Вищим Адміністративним судом України в ухвалах від 10 грудня 2015 року № К/800/33192/15, від 08 червня 2016 року № К/800/2363/15, від 03.червня 2015 р. №К/800/15619/15 та Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковою для всіх судів України.

Позивачу вперше було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначень пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV він звернувся вперше.

Після отримання права на пенсію за ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» він продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, «у частині першій статті 9 Закону № 1058 IV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Разом з тим, ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає такий вид пенсії, як пенсія по вислузі років.

Позивач вважає, що той факт, що йому була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідачем не спростований.

Враховуючи, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 не передбачена пенсія по вислузі років, позивач вважає дії відповідача щодо переведення його з пенсії по вислузі років на пенсію за віком відповідно до вищезазначеного закону протиправними, оскільки в даному випадку має місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

З аналізу постанови Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 та ст.ст. 26, 40-45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» випливає, що право на призначення пенсії у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мають особи: 1) яким право на призначення пенсії надавалось не за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; 2) які після призначення пенсії продовжували працювати та сплачувати у встановленому законодавством порядку внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; 3) після призначення пенсії пропрацювали більше, ніж: два роки; 4) звернулись за призначенням пенсії за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вперше.

Позивач звертає увагу на той факт, що вперше йому було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV він звернувся вперше.

Крім того, після отримання права на пенсію за п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та пропрацював більше, ніж два роки.

Таким чином, позивач відповідає всім вимогам для призначення йому пенсії у відповідності до ст.ст. 26, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Згідно абз.1 ч.1 ст.40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому і Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно із ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійні страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Особам, які звернулися за призначенням пенсій в 2016 році, пенсії повинні призначатися із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2013-2015 роки.

Дані правовідносини, відповідають вимогам ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку; вимогам ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років, та вимогам абзацу 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Однак він при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не надавав згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, тому під час розрахунку його пенсії має враховуватись середня заробітна плата по України за 2013, 2014 та 2015 роки.

Таким чином, позивач вважає дії Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік при розрахунку його пенсії протиправними.

Про порушення своїх прав на отримання пенсії у збільшеному розмірі позивач дізнався після 09.11.2016 р. коли отримав листи-відповіді Токмацького обєднаного УПФУ в Запорізькій області від 09.11.2016 р. №28/02-26-20196 та від 16.11.2016 р. №55/М-7 та відповідне розпорядження від 09.09.2016 р. №110988 про призначення йому пенсії із застосуванням показника заробітної плати за 2009 рік, тобто позивач скористався своїм правом досудового порядку вирішення спору.

Згідно з ч.4 ст.45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», перерахунок пенсії призначається з дня звернення за пенсією з усіма необхідними документами з урахуванням дати звернення до, чи після 15 числа місяця). Позивач звернув увагу, що суд має врахувати дату його звернення за призначенням йому пенсії 02.09.2016 р., та задовольнити його позовні вимоги саме з 02.09.2016 р.

Таким чином, з урахуванням встановленого ст.99 КАС України строку позовної давності позивач просив суд задовольнити його вимоги саме з 02.09.2016 р., так як він звернувся до суду в межах строку для подачі адміністративного позову.

Позивач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позов підтримав повністю, просив суд справу розглянути без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позов не визнав, просив суд справу розглянути без його участі, в наданих суду заперечення на адміністративний позов просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з тих підстав, що 07.07.2010 р. позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до п.»е» ст.55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ. Згідно ст.7 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, що дає право на цей вид пенсії. З 01.09.2010 р. виплату пенсії припинено у звязку з працевлаштуванням на посаду директора Новенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня, де позивач працює по теперішній час. З 02.09.2016 р. у звязку з досягненням пенсійного віку відповідно до ст.26 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви позивача здійснено переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком саме відповідно до цього закону. Спір між сторонами виник з приводу правильності застосування приписів ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», які регулюють питання призначення пенсії та переведення з одного виду пенсії на інший. Так відповідно до положень ч. 2 ст. 40 вказаного закону показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України є незмінним, тобто таким, який він був на час призначення пенсії. Тому відповідач не мав правових підстав при розрахунку позивачу пенсії за віком врахувати показник середньої заробітної плати за 2013, 2014, 2015 роки.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Судом встановлено, що 07.07.2010 року позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до пункту «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, що дає право на цей вид пенсії.

З 01.09.2010 року виплату пенсії припинено у зв'язку працевлаштуванням ОСОБА_1 на посаду директора Новенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня. де позивач працює по теперішній час.

31.08.2016 р. ОСОБА_1 виповнилося 60 років і він набув право на пенсію за віком на загальних підставах.

02.09.2014 року у зв'язку з досягненням позивачем пенсійного віку, він звернувся до Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідач, розраховуючи пенсію за віком, застосував середню заробітну плату по Україні за 2009 рік, яка була врахована під час призначення пенсії за вислугу років в 2010 році.

Позивач вважає, що пенсія за віком має бути розрахована як новопризначена пенсія, оскільки було припинено виплату попередньої пенсії за вислугу років.

Відповідно до листа Токмацького об'єднаного УПФУ в Запорізькій області від 16.11.2016 року № 55/М-7, позивачу було повідомлено, що його було переведено з пенсії по вислузі років на пенсію за віком.

Згідно обставин справи спір між сторонами виник з приводу правильності застосування приписів Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV від 09.07.2003 р., які регулюють питання призначення пенсії та переведення з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 3 статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV регламентований порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV.

Разом з тим, у спірному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

01.07.2010 року позивачеві призначена пенсія за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійні забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-ХІІ.

З 01.09.2010 року виплату пенсії позивачу припинено у зв'язку працевлаштуванням на посаду директора школи.02.09.2016 року позивач звернувся до Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком.

Так, у пенсійного органу під час призначення пенсії позивачу у 2016 році підстав для застосування частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV не було.

При переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати, який приймався до уваги при призначенні первинної пенсії - за вислугу років, а при призначенні пенсії за віком вперше застосовується показник середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Вважаю такі дії відповідача протиправними, оскільки вони не відповідають положенням діючого законодавства. А рішення відповідача про застосування до позивача при призначенні з 02 вересня 2016 року пенсії за віком, показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2009 рік є неправомірним. Предметом даного спору є спір щодо порядку застосування показника середньої заробітної плати при призначенні пенсії за віком, за умов, що раніше особі призначалась пенсія за вислугу років.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно частини другої статті 40 Закону № 1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Так обчислюється пенсія при призначенні її вперше.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, має суттєве значення призначається пенсія вперше чи має місце переведення з одного виду пенсії на інший.

Позивач звернувся із заявою до відповідача саме про призначення пенсії, а не переводу. Пенсії йому були призначені за різними Законами України. Закон України "Про пенсійне забезпечення" не містить у собі обставин, які виклав відповідач. Виходячи з аналізу статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що перед переведенням пенсіонера з одно виду пенсії на іншій, пенсіонер повинен отримувати один із видів пенсії. На час його звернення із заявою про призначення пенсії за віком він вже більше 5 років не отримував пенсію за вислугу років, виплата якої була закрита у зв'язку із виходом на роботу ще 01.09.2010 року.

За таких обставин, на переконання позивача, він у рамках Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є таким, якому пенсія призначається вперше.

Статтею 10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 1058-ІV від 09.07.2003 року, передбачено право вибору пенсійних виплат і означає, що особі, яка має одночасне право на різні види пенсії: за віком, по вислузі років, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника, призначається одна із цих видів пенсії за її вибором.

Крім того, аналіз приписів ч. 3 ст. 45 Закону України ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" свідчить, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії (в даному випадку, за вислугою років) на інший (за віком) пенсійний орган може враховувати заробітну плату за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Оскільки він не просив перевести його з одного виду пенсії на інший та не надавав згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії, тому відповідач протиправно зменшив йому розмір пенсії, застосувавши показник заробітної плати за 2009 рік. Дії відповідача свідчать про однобічне застосування відповідачем законодавства з метою зменшення позивачу розміру нової пенсії.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що 02 вересня 2016 року позивач звернувся до Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком вперше, а тому відповідач мав керуватися в даному випадку, положеннями ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено для визначення заробітної плати для обчислення пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Слід зазначити, що Верховний Суд України вже висловлював свою позицію щодо застосування частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV. Зокрема, у справі N 21-612а14, постанова в якій ухвалена 31 березня 2015 року, він дійшов висновку, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" N 1058-IV, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом N 1058-IV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 22 грудня 2015 року (справа № 21-4071а15/2-а/199/138/14) про перерахунок пенсії; у постанові від 31 березня 2015 року (справа № 21-612а/14) про зобов'язання здійснити перерахунок і виплатити державну пенсію за віком; у постанові від 02 грудня 2015 року (справа № 193/1029/14-а|21-4123а15) про зобов'язання здійснити перерахунок і виплатити державну пенсію за віком; у постанові від 9 червня 2015 року (справа № 21-550а15) про призначення пенсії.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає незаконними дії відповідача щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік, оскільки такі дії протирічать вимогам пенсійного законодавства. Окрім того, відповідно до положень Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1, також передбачено окремі порядки для призначення пенсії за віком та пенсії за вислугу років.

У частині першій статті 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових, актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з цією метою.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Україна є демократична, соціальна, правова держава; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; в Україні визнається і діє принцип верховенства права; громадяни мають право на соціальний захисту. Складовою конституційного права на соціальний захист є право на пенсійне забезпечення. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Пенсійні правовідносини певних категорій осіб, у тому числі тих, які мають статус державного службовця, регулюються додатково також спеціальними законами або окремими положеннями вказаних законів.

Суд дає критичну оцінку доводам представника відповідача, висловлені ним в письмових запереченнях щодо невизнання позовних вимог позивача, оскільки вони є безпідставними.

Таким чином суд, на підставі вищевикладеного вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Види судових витрат та їх розподіл в адміністративному судочинстві визначається статтями 87, 90, 94 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При подачі до суду адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

У зв'язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 26, 27, 40, 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про пенсійне забезпечення", ст. ст. 2, 6, 17, п. 4 ч. 1 ст. 18, 87, 94, 104-106, 158-163, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо розрахунку пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2009 рік.

Зобовязати ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 02 вересня 2016 року відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2013-2015 р.р.), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Токмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Токмацький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя/підпис/ З оригіналом згідно

Суддя Токмацького районного суду

Запорізької області ОСОБА_3